MITT HUS - MINA REGLER - MITT KAFFE !!
God morgon, mr Thrombey.
Mr Thrombey? Är ni där uppe?
Mr Thrombey, jag kommer in.
Jävlar!
EN VECKA efter Harlan Thrombeys frånfälle
- Du dödade honom! Du mördade honom! - Jag har inte mördat nån.
Du skar upp hans ansikte och lämnade honom som en stucken gris.
Sen krossade du hans skalle och brände bort hans fingeravtryck!
- Ni kan aldrig bevisa det. - Vi har nannykamerafilmen!
- Alice, stäng av det där nu. - Varför? Det är snart slut.
- De ska precis avslöja mördaren. - Stäng av det nu!
- Alice! Stäng av! - Det är inte ens otäckt.
De pratar om mord!
Din systers älskade vän skar av sig halsen.
Och hon behöver inte höra det där just nu! Visa lite hänsyn!
Heliga guds moder...
- Alice, du kan fortsätta titta. - Jag har gissat vem mördaren är.
- Förlåt, Marta. - Det är okej.
Det är Harlans son.
- Hej, Walt. - Hej, Marta, det är Walt.
Kan du komma lite tidigare? Polisen har fler frågor till alla.
Va?
Ursäkta! Tillhör du personalen?
Hon heter Marta. Hon var morfars sköterska.
- Personalen? - Det är okej. Jag är ledsen.
Nej, det är inte okej. Vad fan?
Hur är det med dig?
Inte särskilt bra. Ensam.
Mycket sånt här och så vet jag inte vad jag ska göra nu.
Marta, vad du än behöver. Du är en i vår familj.
Tack.
- Hur är det, tjejen? - Linda.
Hur är det med dig?
Begravningen hjälpte väl. Att få se honom.
Jag ville ha med dig. Men jag blev nedröstad.
- Åk fast eller dö! - Richard.
Han kommer inte.
Ransom. Den lille skiten. Han missade begravningen.
Ursäkta. Vi kan ta emot er nu och vill prata med er en i taget.
Okej. Jag börjar.
Jag antar att allt är klart före minneshögtiden i kväll.
Vi ska göra vårt bästa, ma'am.
Hur är det med dig, tjejen?
Vi presenterar oss igen för ordningens skull.
Jag är kommissarie Elliott. Och det här är assistent Wagner.
Jag ska spela in det här bara för att förenkla det.
Vi pratar med Linda Drysdale, född Thrombey, Harlans äldsta dotter -
- om det som hände kvällen då han dog för en vecka sen.
- Den 8 november. - Vi beklagar verkligen sorgen.
Tack. Det betyder mycket.
Den kvällen hade familjen samlats för att fira er fars 85-årsdag?
- Hur var det? - Före min pappas död? Jättetrevligt.
Dök nån annan än familjen upp?
Fran, hushållerskan.
Han var trevlig, men så hårig. Och jag har dejtat italienare.
Marta, Harlans sköterska. Bra tjej. Strävsam.
Hennes familj är från Ecuador. Och Wanetta.
Gammelfarmor. Harlans mamma.
- Hans mamma? Hur gammal är hon? - Vi har ingen aning.
- Deltog din son Ransom också? - Ja, men han gick tidigt.
Ransom? Går du?
Jaha. Skulle ni säga att alla ni tre kom ungefär samtidigt?
Nej.
Richard kom tidigt för att hjälpa matfixarna att duka.
Du och din man Richard jobbar på en mäklarfirma?
- Nej, det är mitt företag. - Okej, okej. Ledsen.
- Jag byggde upp det från grunden. - Som din far.
Ni två stod varandra mycket nära.
Vi hade vårt eget hemliga sätt att kommunicera på.
Man var tvungen att hitta en lek som man kunde leka med pappa -
- och om man gjorde det och lekte enligt hans regler...
- Alla avgudar sin pappa, va? - Det vet jag inte. Gör de det?
Absolut inte. Jag vet inte varför jag sa det.
Men min fru Linda gör det. Harlan började med en rostig Smith Corona -
- och blev en av historiens bästa deckarförfattare.
Wow. Alla hans barn verkar vara högpresterande karriärister.
Visst.
Jag pratar nu med Walt Thrombey, Harlan Thrombeys yngste son.
- Så du driver din fars förlag? - Ja.
Det är mitt, vårt... familjens förlag. Pappa anförtrodde driften åt mig.
30 språk. Över 80 miljoner ex sålda.
Ett riktigt arv. Är ni fans?
- Jag läser så lite skönlitteratur. - Jag är ett stort fan.
Hans intriger är så...
Jag ska inte avslöja nåt, men... "Tusen knivar"...?
Kon och hagelbössan? Hur hittar man på det?
Pappa sa att intrigerna dök upp klara i skallen.
Det var det lätta för honom.
Ni bor här i området, inte sant? Ni kom väl ungefär samtidigt.
Vi kom alla hit runt åtta.
Min fru Donna är min klippa.
Jisses, Donna! Är du okej?
Min son Jacob är 16. Väldigt politiskt aktiv.
- Pojken är nazist. - En alt-right-troll-tönt.
Barn i dag med internet... Det är fantastiskt.
Så kvällen gick bra?
Vi är bedrövade, men jag var glad att få den kvällen med honom.
Få stå vid hans sida, tänka på våra böcker och vad vi uppnått med dem.
Det är som om jag fortfarande känner hans hand på min axel.
När han lämnade över facklan.
Vi pratar nu med Joni Thrombey, Harlan Thrombeys svärdotter...?
Jag gifte mig med hans son Neil.
Vi fick en dotter - Meg. Och sen dog Neil för 15 år sen.
- Men ni höll ihop med Thrombeys? - De är min familj.
Jag känner mig på samma gång befriad och stöttad av dem.
Den motsatsernas balans är kärnan i Flam.
- Förlåt, kärnan i...? - Flam.
Ja, Flam, ert hudvårdsföretag. Ursäkta.
Jag förlåter er. Ja, det är hudvård och grunden till en hel livsstil.
Oberoende med ett erkännande av mänskliga behov. Det är Flam.
Men också Harlan. Han hjälpte mig och Meg genom svåra tider.
Farfar ger mamma årligt underhåll -
- och har aldrig missat att föra över avgiftsbetalningar till mina skolor.
Han är genuint osjälvisk.
- Men du lämnade festen tidigt? - För att träffa kompisar på Smith.
Pappa bekostar hennes kryptomarxistiska -
- postdekonstruktiva feministlyrik- studier eller vad det nu är.
Hon kunde ha stannat till tårtan.
Jag tror att Linda blev arg.
Men Harlan förstod.
Okej. Ni två dök upp på festen ungefär samtidigt...
Om jag får pausa?
För jag... Vem är han? Och varför gör vi om det här?
Det är uppföljningsfrågor. Vi vill klura ut dödssättet.
Menar ni om nån dödade honom, om nån i hans familj dödade honom?
- Antyder kommissarien det? - Det är helt och hållet pro forma.
Okej. Vem fan är det där då?
Det här är Benoit Blanc.
- Benoit Blanc? - Ja.
- Blanc är en ryktbar privatdetektiv. - Vänta lite.
Jag läste en tweet om en New Yorker-artikel om dig.
"Den siste gentlemannadetektiven." Du löste tennismästarfallet.
Du är känd!
Mr Blanc är inte polis och inte in- kopplad på fallet, men ger oss råd.
- Jag kan gå i god för honom. - Mr Blanc, jag vet vem ni är.
Jag läste New Yorker-artikeln om er. Den var förtjusande.
Jag begravde nyligen min 85-årige far som begick självmord.
Varför är ni här?
Jag är här på uppdrag av en klient.
- Vem? - Jag kan inte säga det.
Men låt mig försäkra er om -
- att jag bara är med som pynt.
Ni ska finna i mig en respektfull, tyst och passiv iakttagare...
...av sanningen.
- Okej. Börjar vi bli klara? - Nästan.
Var Harlans sköterska med på festen i sin yrkesutövning?
Marta? Jag antar det.
Harlan anställde henne för att ordna alla vårdbehov som dök upp.
Men hon är som en i familjen.
Bra tjej, god vän till Harlan. Familjen är från Paraguay.
Linda gillar verkligen hennes arbetsmoral.
"Immigranter. Vi får jobbet gjort."
- Från "Hamilton". - Åh, "Hamilton". Den är så bra.
Jag såg den på Public.
Får jag bara...? Sen ska jag retirera, men...
Jag har också jobbat mig upp -
- och måste uttrycka min beundran för hur ni gått i er fars fotspår.
- Tack. - Helt fantastiskt.
Hela familjen också.
Joni med sin grej och så Walt med sitt förlagsimperium. Det är...
Nåja...
Jo, Walt har lyckats bra med det som pappa gav honom.
Inte för att det betyder nåt.
Men pappa gav honom en bok två gånger om året och Walt gav ut dem.
Det är inte samma sak.
Men Walt sköter marknadsföring, versionering och mediarättigheter?
Lockar ni mig?
Det vet ni att han inte gör. Och om ni tror att jag är dum nog -
- att börja prata familjeaffärer och snacka skit om min lillebror -
- inför en kriminalare och en delstatspolis...
Walt sköter inte ett skit, för det finns inga tv- och filmrättigheter.
Harlan tillät aldrig versioneringar av hans böcker. Han hatade det.
- Nej? - Jo!
Det gör Walt galen, för där finns de stora pengarna.
När Walt söp sig stursk bråkade han med Harlan.
- Bråkade han på festen? - Herregud!
Han lämnade inte stackaren ifred. Harlan fick till slut utvisa honom.
Jag hörde inte vad han sa, men han måste ha skällt ut honom -
- för Walt var som en skadad hundvalp resten av kvällen.
Va? Vad sa Richard? Nej, vi bråkade inte.
Jag försöker bara få en exakt bild.
Harlan tog dig åt sidan på festen. När du återvände var du tuktad.
Vad sa Harlan till dig?
Netflix affärskille har skickat konkreta siffror nu -
- och jag tror att det är en chans som vi måste utnyttja.
- Du ska bara titta på siffrorna. - Walt.
Pappa, pappa! Du gav mig ansvaret för våra böcker.
- Låt mig få göra det här! Snälla! - Det är inte våra böcker, pojk.
Det är mina böcker och så här ville jag inte föra detta samtal.
Men du har rätt.
Det är oschysst av mig att hålla dig tjudrad vid nåt -
- som du inte kan kontrollera.
Jag har gjort dig en stor otjänst.
I alla år har jag hindrat dig från att bygga upp -
- nåt eget som var ditt.
Men du ska inte driva förlaget längre.
Du är befriad från det.
- Pappa, avskedar du mig? - Nej.
Vi pratar om detaljerna i morgon. Jag har bestämt mig.
Duktig kille.
Vi pratade. Vi hade en affärsdiskussion om e-böcker.
Jisses. Det var inget.
Vill du snacka gräl så grälade Ransom med honom.
Är Ransom Richards och Lindas son?
Vi älskar alla Ransom. Bra kille, vi älskar honom.
- Men...? - Han är familjens svarta får.
Och jag försöker inte... Jag vill hålla sånt inom familjen -
- men Ransom har aldrig haft ett jobb.
Och pappa har av nån okänd anledning alltid stöttat honom.
De har ett kärlek/hat-band. De bråkar.
- Men den kvällen rök de ihop rejält. - Om vad?
Är du helt jäkla galen?
Vi hörde inte om vad, men det var stort.
Skumt nog gick de iväg och grälade.
De brukar ställa till med scener inför hela familjen.
På tal om att ryka ihop...
Du kom till huset tidigt för att hjälpa matfixarna?
Pratade du med Harlan då?
- Han var där. Vi måste ha pratat. - På hans kontor?
Det tror jag inte.
Jag pratade med matfixaren i morse. Hon såg dig inte hjälpa personalen.
Hon hörde Harlan i ett praktgräl med nån på eftermiddagen i hans kontor.
Jag minns inte... Praktgräl?
Nej. Men Joni var här.
- Hon kom tidigt. Fråga henne. - Det var två mansröster.
Harlan skrek...
Du säger det till henne! Annars gör jag det!
"Du säger det till henne. Annars gör jag det."
Låter det bekant?
Det angår inte dig. Lägg dig inte i mitt äktenskap.
Jag känner min dotter och hon hade velat veta.
Jag har skrivit allt i detta brev till henne. I morgon får hon det.
- Harlan, jag varnar dig. - Nej, hon förtjänar att veta.
- Lägg dig inte i mitt äktenskap. - Du ska säga det.
- Fan heller! - Du säger det! Annars gör jag det!
Ja. Jag vet.
Ja...
Harlan hade äntligen beslutat att sätta sin mor på ett vårdhem -
- och Linda hade alltid vägrat det.
Jag ville vänta med att säga det till Linda för att undvika en scen -
- och Harlan ville att jag skulle säga det till henne där och då.
Så var det. Förlåt, jag glömde det.
- Till huset...? - Tidigt. Richard sa att du var där.
- Jag kom till huset tidigt. - För att prata med Harlan?
För att prata med Harlan. Ja.
Vad skulle du prata med Harlan om?
Det var bara ett missförstånd med betalningen av Megs skolavgift.
Förlåt att jag pressar, men vad för slags missförstånd?
Skolan har inte fått checken än. Alan har inte postat den.
Alan postade den inte för att han upptäckte en avvikelse.
Alans kontor förde över betalningen direkt till skolan, som du ville -
- men Phyllis kontor som hanterar ditt underhåll -
- har fört över skolpengarna direkt till dig också.
Du har fått Megs skolpengar dubbelt och stulit från mig.
100 000 dollar per år i fyra år nu.
- Jag vet inte hur det gick till... - Nu skriver jag skolavgiftschecken.
Men du ska veta att det är de sista pengar som du och Meg får av mig.
- Du förstår inte... - Du blir ledsen, men det är bäst så.
Jag har bestämt mig.
Det var bara pengaöverföringsstrul med skolans kontor.
Så jag fick be Harlan skriva ut en check.
- Ingen stor grej. - Jaha.
Ska vi inte ta en liten paus och fortsätta...?
Åh nej. Hon har gått.
Richard?
- Joni, har du sett Richard? - Nej, jag blev precis klar...
Okej, tack.
Nej.
Jäklar. Richard!
Richard?
Den jäveln.
Jag kan ha fallit offer för mina förväntningar -
- men när den store Benoit Blanc knackar på min dörr -
- förväntar jag mig att det är om nåt, om inte fantastiskt, så intressant.
Men detta är ett solklart självmord -
- och ärligt talat, Benny, nu måste jag få veta vad vi gör här.
Metoden?
Avskuren hals? Typiskt för ett självmord?
Ja, det är dramatiskt, men se dig omkring.
Han bor närmast på ett Cluedobräde.
Kom igen, Benny, få höra nu.
Du sa åt mig att bjuda in alla för att förhöras igen. Jag fattar.
Jag har jobbat här ute ett tag och folk är i regel som de verkar.
Du hittar inga mördare.
Det är en trevlig familj med sina bråk, men inga motiv för mord.
Vart ska du?
Harlan Thrombeys sköterska.
- Marta...? - Cabrera.
- Vänta där inne, så kommer vi... - Miss Cabrera.
Jag har snokat lite.
- Du jobbar deltid som sköterska, va? - Ja, jag är inte distriktssköterska.
- Harlan anställde mig direkt. - Slå dig ner.
Du betalas ett fast arvode, för hur många timmar i veckan?
Jag började med 15 och sen behövde han mer hjälp.
Vårdhjälp?
Han behövde en vän.
Gör ett gott hjärta dig till en bra sköterska?
- Okej, Blanc, det här är... - Vi diskuterade motiv i familjen.
Jag anar att Harlan har berättat många ofiltrerade sanningar om alla.
Och en fågel viskade till mig... Hur ska jag säga det taktfullt?
Du får en uppstötningsreaktion av osanningar.
- Vem har sagt det? - Är det sant?
Ja. Jag har haft det sen jag var barn.
Det är en fysisk reaktion.
Bara tanken på att ljuga... Ja, det får mig att spy.
Verkligen?
Har Richard en affär?
Varför drar män instinktivt i lösa trådar i sina fallskärmar?
Vad?
Richard?
- En affär? - Ja.
Ett ja eller nej räcker.
Nej.
Åh, jävlar!
Kära flicka, förlåt. Jag antog att du talade bildligt.
Här. Ta en klunk av det här.
Ta den. Det är helt otroligt.
Men jag hade tydligen rätt. Richard har en affär.
Hans svärfar konfronterade honom: "Du säger det. Annars gör jag det."
Men även om det var fallet, så... - Mår du bra?
Att skydda en relation som motiv är ett svagt argument. Det vet du.
- Sen är det Joni. - Joni? Livsstilgurun Joni?
Harlan försörjde henne och dottern.
- Om försörjningen hotades... - Jag ska bara skölja munnen.
Miss Cabrera, tänkte Harlan dra in Jonis underhåll?
- Åh, Joni. - Vad är det nu?
- Herregud. - Svara inte om du ska spy igen.
Han betalade skolan direkt, sa Meg. Joni sa att hon fick pengarna.
Bägge var sant. Hon tog båda utbetalningarna.
Harlan fick veta det och drog in hela hennes underhåll. Ja?
Så hon tar livet av honom för arvet?
Har du sett hennes Insta? Hon är influencer.
Pengar som motiv? Även det svagt. Du dränker mig i svaga motiv.
Jo, men hon ljög för mig.
- Alla tre ljög för mig. - Tre?
- Walter. - Jag förstår vart du vill komma.
Harlan hade avvisat Walter tidigare, men Harlan skakade honom den kvällen.
Nu ser vi på mönstret. Harlan gjorde rent hus.
Inte undra på. Tänkte han avskeda Walter?
- Kan jag gå in? Jag mår inte bra här. - Vänta där inne. Håll dig i närheten.
Du var väldigt tålmodig, min vän.
Och du har rätt. Inget svagt alibi eller småtjafs besvarar din fråga.
Varför är Benoit Blanc här?
Nu ska jag säga dig varför.
Jag är här för att nån i morse undvek en väldigt viktig fråga.
- Vem? - Jag.
Linda frågade vem som hade lejt mig.
- Vem lejde dig? - Det vet jag inte.
I går fick jag ett kuvert med pengar och ett klipp om Thrombeys död.
- Ett kuvert? Funkade det? - Ett kuvert med pengar.
Så nån misstänker brott -
- och ställer till med intrikat dans för att leja mig och förbli anonym.
Det finns ingen logik i det.
Fast det förtrollar mig.
Dra igenom allas vistelseort vid dödstidpunkten.
Vi vet att festen slutade runt 23.30.
Marta tog med Harlan upp för att ge honom hans mediciner.
Trappan upp till Harlans sovrum och vindskontor knarrar hemskt -
- och Linda sover lätt, så vi vet när nån gick i trappan.
Den första var när Joni hörde en duns från ovanför sitt rum.
Hon blev orolig för Harlan och gick upp för att undersöka.
Och väckte Linda.
Harlan var i sitt vindskontor med Marta.
Han förklarade att de hade vält gobrädet.
Spelet med rutnät och stenar...? De spelade go varje kväll.
- Gå och lägg dig, Joni. - Älskar dig. God natt.
Så det gjorde hon.
Tio minuter senare väcks Linda en andra gång... när Marta går.
Walt, jag går.
Walt rökte en cigarr på verandan med sonen och såg henne köra iväg.
Noterade klockslaget: midnatt.
En kvart senare väcktes Linda för tredje och sista gången.
Av nån som gick ner i trappan. Harlan skulle ta lite nattamat.
Pappa, gå och lägg dig igen!
Vilket Walt försökte hindra.
Rättsläkaren angav dödstidpunkten till mellan 00.15 och 02.00.
När Walt avslutade sin cigarr kl. 00.30 kom Meg hem.
Hon gick genast till sängs. Walt och Jacob la sig strax därpå.
Och nån gång senare på natten, möjligtvis runt kl. 03.00 -
- vaknade Meg för att hundarna skällde.
Hon gick på toa och la sig igen.
Det är allt.
Allas historier stämmer med varandra, varenda ögonblick är redovisat.
Och ingen annan trappa går upp till Harlans rum?
- Nej, bara den knarriga. - Intressant.
Vi vet att Ransom inte gjorde det, för han var inte där.
Marta kan inte ha gjort det. Harlan levde när hon gick.
Meg kom hem när han kan ha dött, va?
Fast det var självmord, okej? Harlan skar av sin halspulsåder.
Blodstänket var oavbrutet -
- så det vore närmast omöjligt för nån att ha varit nära honom då.
Han skar av sig halsen. Varför fortsätter vi?
Teknisk bevisning kan berätta en solklar historia med kluven tunga.
Och som vi såg i morse så kan alla ljuga.
Nåja... nästan alla.
Miss Cabrera...
Vi lät dig vänta hela eftermiddan för jag ville höra din version sist.
Jag behövde en fullständig bild av kvällen i mitt huvud -
- och din del av den finns i dess absoluta mitt.
Så, snälla du, ta god tid på dig.
Du tog upp mr Thrombey kl. 23.30 och gav dig av runt midnatt.
Tänk efter väldigt noga och berätta så detaljerat du kan -
- vad som hände under den halvtimmen.
- Upp, upp, upp. Jag klarar det. - Klarar du dig?
- Okej. Det är... Hey! Harlan. - Upp, upp, upp, jag klarar det.
- Inga betänkligheter! - Nej. Nej, nej, nej, nej.
- Kom upp hit! - Jag drack ett glas champagne.
Du drack bara ett glas.
Vi bryter inte traditionen på min födelsedag.
- Kan du ta din medicin och lägga dig? - Du måste göra dig förtjänt av det.
- På min födelsedag! Min 85-årsdag. - Okej. Jisses!
- Jag är så gammal, så gammal. - Du älskar verkligen dramatik.
Nu spelar vi. Nio gånger nio. Är du redo?
- Jag ska spöa dig. - Är du säker?
Hur vågar du!
Jag vet hur det här slutar.
- Vad är det här? - Varför kan jag inte slå dig i go?
Jag spelar för att bygga vackra mönster.
Det är övergrepp mot äldre. Jag anmäler dig.
- Ska jag hämta bältet? - Det är kört.
Mitt enda hopp är ett jordskalv. Men vad är sannolikheten för det?
Hallå? Hallå? Hallå?
Ställ dig i en dörröppning! Ja!
Vilken dålig förlorare du är! Medicinen, sen sängen.
- Jag har fått nog av dig. - Det är inte mer än rätt.
Walt röker sin vidriga cigarr ute på verandan. Döda och otäcka saker.
- Hur var kvällen? - Kvällen var bra.
Jaså? Jag vet att du inte såg fram emot det.
Nej, men jag gjorde det. Jag ströp pengaflödet till alla.
Det var inte lätt.
Den här jäkla förmögenheten.
Ibland tänker jag att allt som jag har gett min familj -
- har jag kanske gjort omedvetet eller för att hålla dem under mig.
Jag borde absolut -
- ha sporrat Walt till att skriva egna historier -
- och inte bara förvalta mina. Som du sa att jag skulle.
Och varit en far och inte bara en försörjare för Joni, som du också sa.
Och jag kunde ha varit snällare mot Linda och Ransom.
Jisses! Ransom...
Det är så mycket av mig i den grabben.
Självsäker, dum.
Jag vet inte... Skyddad.
Lever livet som en lek utan konsekvenser.
Tills man inte längre kan skilja på -
- rekvisita och en riktig kniv.
Jag fruktar inte döden.
Men, gud, jag vill fixa lite av det här innan jag dör.
Avsluta boken med en flott gest.
Jag antar att vi får se.
Ja, vi får väl det.
Du har haft en lång dag. Vill du ta droger?
- Menar du de bra grejerna? - Ja.
- Kom igen, sänd mig till drömlandet. - Bara pyttelite, okej?
Varför väntade jag till nu med att bli morfinist?
Vilken idiot. Vilken tråkmåns.
Det här är det bästa.
MORFIN
TORADOL
- Herregud. - Är det nåt problem?
Det var det här som jag precis gav dig 100 milligram av.
Jag klantade mig.
Gav du mig 100 milligram av de bra grejerna?
Ursäkta mig, men vad ska rätt dos av de bra grejerna vara?
Vi kallar det inte för det nu. Tre milligram.
Det är mycket mindre. Vad händer?
Jag ger dig en akutdos Naloxon så du inte dör om tio minuter.
Känn ingen press.
Det är en intressant och effektiv mordmetod. Jag måste notera den.
Så om nån bytt medicinerna med vilje vore jag död på tio minuter?
- Typ stendöd? - Ja.
Du känner symptomen om fem. Svettningar, förvirring och...
Efter en så stor injicerad dos, efter tio kommer din hjärna...
Ja, tio minuter.
Från injektionsögonblicket? Det är typ åtta nu.
Även om offret ringer efter ambulans när han först känner symptomen -
- och om han bor i en stor herrgård på landet som vi gör -
- tar ambulansen minst en kvart för att komma och då är det för sent.
Om offret inte hade det livräddande naxomedlet. Marta?
- Har du naxomedlet? - Ja, jag ska hitta det.
Jag har det, för det ingår i kitet, så det bör vara här. Det måste det.
Det är som...
Det är inte här, Harlan. Jag vet inte varför det inte är här.
Så jag lånar telefonen, okej? För att ringa efter en ambulans.
Vad gör du?
Marta, lyssna på mig.
- Jag måste ringa efter ambulansen. - Sluta, Marta!
- Det är för sent! - Jag ropar på familjen!
Vad gör du? Är du galen? Vi måste ringa efter ambulansen!
Lyssna på mig!
Om det du sa är sant är jag dödens, bortom räddning. Vi har sex minuter.
Vi måste rädda dig ur det här. Tänk på din mamma.
Min mamma?
Marta, stå bakom nig. Var helt tyst.
- Harlan? - Marta? Är allt bra?
- Hej, Joni. - Jag hörde nåt. Är allt okej?
Vi är okej. Jag bara välte gobrädet. Ledsen för det.
- Alla är okej? - Ja då. Gå och lägg dig, Joni.
Okej. Vi kanske kan prata i morgon om...
I morgon blir bra.
- Jag älskar dig. God natt. - Älskar dig. Hej då.
Kom nu.
Lyssna noga nu.
Din mamma är papperslös. Och om det här är ditt fel -
- blir hon påkommen och i bästa fall utvisad och din familj splittras.
Vi låter inte det ske, va? Men du måste göra exakt som jag säger.
Gör du det här, Marta?
Denna sista sak för mig? För din familj?
Vad vill du att jag ska göra?
Gå ner så bullrigt du kan och säg sen "hej då" högt.
Få dem att uppmärksamma tiden, om du kan.
Kör ut genom grinden.
För att undgå bevakningskamerorna, kör av vägen före elefanten.
- Vänta. Före eller efter? - Efter elefanten.
- Nej, han sa "före". Va? - Efterföre elefanten.
Jävlar!
Parkera och gå tillbaka till huset.
Gå stigen i sidoträdgården genom den lilla grinden.
Hundarna känner dig. De bör inte skälla.
Du måste upp på plan 3 utan att bli sedd.
Klättra upp för spaljén och kliv in genom lönnfönstret.
- Du måste skämta. - Det gör jag inte. Gör det!
Och för guds skull, väsnas inte!
När du är inne, och det här är det knepiga -
- tar du min rock och mössa i mitt sovrum och tar på dem.
Harlan, det är galet. Jag kan nog inte göra det.
Vi måste se till att en normalsnut helt avfärdar dig som misstänkt.
Det låter galet, men det kommer gå.
Walt röker där ute och ser dig genom rutan.
Pappa? Gå och lägg dig igen!
Du blev sedd när du gick. Kamerorna visar att du kör iväg.
20 minuter senare blir jag sedd levande och kry av min son.
Du har gått från huvudmisstänkt till att bli en omöjlighet.
Gå samma väg som du kom och bli inte sedd.
Ransom? Är du redan tillbaka igen?
Kör hem.
Nån gång de närmaste dagarna kommer polisen att förhöra dig.
Nej. Nej, nej, nej.
Nej! Jag kan inte ljuga, det vet du. Då spyr jag.
Ljug inte då. Berätta fragment av sanningen. I den ordningen.
Jag tog med honom upp. Vi spelade vårt sedvanliga goparti.
Vid ett tillfälle välte han brädet och Joni kom upp för att se till oss.
Jag gav honom smärtstillande.
Han sträckte axeln förra veckan.
Och jag lämnade honom i hans kontor.
Vid midnatt sa jag hej då till Walt. Och körde hem.
Vad för slags medicin gav du honom?
Efter skadan har jag gett honom 100 milligram Toradol intravenöst.
Ett ickenarkotiskt analgetika.
Och för att hjälpa honom sova, 3 milligram morfin.
- Och familjen visste detta? - Javisst.
Märkte du nåt konstigt med hans uppförande?
Nej.
Det låter som om det kan stämma. Tack, miss Cabrera.
Syrran, folk kommer snart hit till minneshögtiden. Är du...?
- Är du okej? - Jag tänkte bara på pappas lekar.
Allt det här känns som en lek. Som nåt han skulle skriva, inte göra.
Jag väntar hela tiden på det stora avslöjandet.
Som skulle göra allt logiskt. Vore inte det trevligt? Walt.
Jag tror inte han tog livet av sig. Det gör jag verkligen inte.
I Hallmarkfilmen "Deadly by surprise" spelar Danica McKellar en fru -
- som förgiftas av sin man, men han gör det lite i taget -
- så hon vet det inte och blir galen och tar livet av sig.
Min kusin jobbar på rättsmedicinska och hon säger att sånt händer.
Det är inte det minsta galet mot vissa saker hon har sett.
- Du älskar honom. - Nej då, han är ett svin.
Men vi behövde kanske ett svin.
Herregud, ja. Tyskland behövde ett svin på 1930-talet.
- De sakerna kan inte ens jämföras. - Jisses.
Jag försvinner tills politiksnacket är klart. Vill du ha lite skumpa?
Kan inte, jag jobbar.
Ta av din röda keps och kolla runt. Gatorna vimlar av nazister.
Nej, nej, nej. Vi förlorar vår livsstil och vår kultur.
Miljoner mexikaner kommer. Och gör det inte till en rasgrej.
- Jag hade sagt likadant om européer. - Så om schweizarna klampade runt...
Vi släpper in dem och de tror att de äger det som är vårt.
De sätter barn i burar! Det är läger!
Ingen säger att det inte är hemskt, men föräldrarna har viss skuld.
För att de vill ge sina barn ett bättre liv?
För att de bryter mot lagen! Du kommer hata att höra det -
- men Amerika är för amerikaner.
Var är Marta? Är hon kvar här?
- Kom hit. - Nej, Richard.
Marta. Din familj är från Uruguay, men du gjorde det rätt.
De gjorde det lagligt. Hon gjorde det på rätt sätt.
Man jobbar sig upp från grunden som svärfar och alla vi andra.
- Du håller säkert med, va? - Låt flickstackaren vara, Richard.
Jag vill bara höra vad hon har att säga. - Du får prata, Marta.
Känn dig inte pressad att svara.
Om man vill bli amerikan finns det lagliga sätt att bli det på.
Men om man bryter mot lagen oavsett hur godhjärtad man är -
- så måste man ta konsekvenserna.
Är du helt jäkla galen? Hey! Jag varnar dig.
Sen frågade jag: "Tonya, vad är det med folk?"
Herregud! Marta, vad är det?
- Vad är det? - Okej. Andas.
Marta, är du okej? - Fran, har du kvar din gömma?
Ta när du behöver. De bara torkar sen du gav mig e-cigaretten.
Tack, Fran.
Förlåt mig.
- Jag är hemskt ledsen. - Sluta be om ursäkt.
Gud, mitt hjärta slutar inte bulta.
Allt är bara... Nej tack.
Är det där Fran har sin gömma?
Vem öppnar en klocka?
Vill du ha middag, mormor? Middag att äta? Att äta?
Walt. Walt, hon klarar sig. Hon har redan ätit hela laxmoussen.
Sa du till Marta det vi pratade om?
- Nej. Är nu ett bra tillfälle? - Ja, nu är ett jättebra tillfälle.
Okej. Lugna ner dig.
Marta, vi har pratat om det och...
- Har du rökt gräs? - Nej. Kom igen.
Marta, vi har pratat om det och hela familjen... Vi vill ta hand om dig.
Vad betyder det?
- Vi tycker alla att du förtjänar nåt. - Vi vill hjälpa dig ekonomiskt.
Du har alltid varit snäll mot pappa -
- och därför är vi... Du kan räkna med oss.
Ja.
Jag tyckte att du skulle ha varit med på begravningen, men jag nedröstades.
Detektiven. Är du kvar här?
Kände du Harlan?
Han kände min far som var kriminalpolis för många år sen.
Min far respekterade Harlan. Det säger ganska mycket.
Är det därför du är här?
Här just nu? Nej.
Jag stannade i hopp om att få prata lite mer med dig.
Nånting är i görningen med hela den här affären.
Jag vet det. Jag tror att du också vet det.
Så du ska fortsätta gräva?
Harlans detektiver gräver.
De bökar och rotar. Tryffelsvin.
Jag förutser slutstationen för "Gravity's Rainbow".
- "Gravity's Rainbow"? - Det är en roman.
- Jag vet. Men jag har inte läst den. - Inte jag heller.
Ingen har läst den. Men jag gillar titeln.
Den beskriver en projektils bana som bestäms enligt naturlagarna.
Och voilà - min metod.
Jag observerar fakta utan påverkan från huvud eller hjärta.
Jag fastställer förloppets bana, spatserar lugnt till slutstationen -
- och sanningen dimper ner vid mina fötter.
Rättsläkaren var redo att förklara det som självmord -
- men Elliott gick med på att vänta i 48 timmar.
I morgon söker jag igenom tomt och hus och påbörjar min undersökning.
Då vill jag ha dig vid min sida. Som min förtrogna, mina ögon och öron.
- Vänta nu. Varför just jag? - Jag litar på ditt goda hjärta.
Och du är den enda som inte hade nåt att vinna på Harlans död.
- Så vad säger du, Watson? - Hey, detektiven?
Om du vill höra vad jag vet om familjen -
- så är ingen av dem mördare. Det vet jag.
Och ändå, vare sig det är grymt eller trösterikt...
Denna maskin kommer osvikligt fram till sanningen.
Det är det den gör.
Alltid?
I morgon klockan åtta.
Jag vet att jag har missat nåt.
Men jag vet att du klarar det med själen i behåll.
Du måste göra det du måste göra för att besegra detta och vinna.
- Harlan, jag kan inte. - Du kan. Och du måste.
För mig. Nu med en gång!
Harlan, jag måste fixa hjälp åt dig.
Gör du som jag säger så ordnar sig allting.
Nej.
- Jag lovar. - Men...
För 50 år sen jobbade jag här. Säkerhet på den tiden var -
- att gå rundorna med en bössa och spetsa öronen.
Nu har man en massa modern teknik.
Det där är videon. Jag sparade bandet från den natten.
Normalt raderar jag dem med en avmagnetiserare -
- men i det här fallet sparade jag det av säkerhetsmässiga skäl.
Det där är direktsända bilder.
För att undgå bevakningskamerorna, kör av vägen efter elefanten.
- Kan vi få se på bandet? - Klart att ni kan.
Jag spelade in det i SSLP. Det finns åtta timmar på bandet.
Från kl. 21 till kl. 5.
Det ser ut som japansk skräckfilm.
- Kan vi spola fram? - Hur kan vi spola fram?
Håll nere "play"-knappen och tryck på "FF" tills du hör den mala.
Nu bör vi komma till tiden då festen slutade.
Vad hände?
Håll in den, annars matas det ut. Den käkar band som popcorn.
Kan era killar digitalisera det så vi kan spola ordentligt?
- Ja, det kan vi nog. - Jag har det.
Alla statyer som ni ser här är från hans trilogi "Menageritragedin".
- Rätt coolt. - Häftigt.
Benny, här är jättefint.
Men tror du att nån bröt sig in i huset och mördade Harlan?
Det är osannolikt, men i så fall finns det spår.
Jag kan ta det där.
Wagner, fick du tag på... Vad heter han nu...?
Ransom? Nej. Fast jag fick en adress.
Kenoak Street 10.
Ken... Kenoak?
Kenoak.
Lite knepigt att säga, va? Kenoak.
Ankan sa "kvack"...i Kenoak. Det är roligt.
Alla löv och all lera kommer att sabba mina kängor.
Lera. Har det regnat i veckan?
- Nej, stanna där! - Va?
Okej. Vi har fotspår här, så... Jag vill...
- Marta. Stanna! - Va?
Stanna där. Nej, Marta.
Stanna där, Marta! Nej, nej!
- Ropade du på mig? - Ursäkta.
Wagner, vi måste få hit killarna så de får kolla alla spår.
- Spärra av. - Stanna på den sidan. - Förlåt.
Hussie?
Hunden är den bästa människokännaren.
- Duktig kille. - Det har jag erfarit.
Ja! Mina voffsingar!
De ska läsa testamentet runt tio. Så hela familjen är här snart.
Jag har aldrig sett en testamentsläsning.
Man tror det är som ett spelprogram -
- men se det som ett amatörteater- uppförande av en självdeklaration.
- Vad letar vi efter? - Allt skumt och ovanligt.
- Du vet det när du ser det. - Herregud.
Jösses Amalia!
God morgon, mrs Thrombey.
Tror du att du klarar kontoret?
Var är din medicinväska?
Vet inte. Jag lämnade den här. Jag lämnar den alltid hos Harlan.
De måste ha tagit med den som bevis. Jag ska kolla det.
Jävlar.
- Hur vältes gobrädet? - Vi bara larvade oss.
Vad tänker du på?
Nej. Nej, nej!
Låt mig gissa...
Hey! Sluta, sluta! Sluta, sluta!
Hugh Drysdale?
Säg Ransom. Det är mitt mellannamn. Bara husan kallar mig Hugh.
Okej. Det här är assistent Wagner. Jag är kommissarie Elliott.
Vi vill bara ställa ett par frågor.
Ursäkta! Sir? Vi är poliser.
Ska ni gripa mig? Jag vill inte prata. Jag sörjer.
- Benny, vill du fråga honom nåt? - Vad är det här?
- Mr Drysdale? - "CSI: KFC"?
Hey, Frannie. Vad sägs om ett glas kall mjölk?
Hey, svin! Det är inte hennes namn eller jobb.
Hey, Meg. Hur går det med din batikhäxa-examen?
- Rikemanssvin. - Hörni...
Hey. Allihop. Jag är i andra rummet och förbereder mig.
Jag är klar om tio minuter.
Du skippade begravningen, men kom tidigt till testamentsläsningen.
Okej, folk sörjer på olika sätt.
Konstigt att du ens är här. Varför bryr du dig? Det undrar jag.
- Vad ska det betyda? - Han vet vad det ska betyda.
Walt, vad...?
Jacob var på den toaletten på festkvällen.
Var det där du var hela kvällen?
- Vad fan gjorde du? - Inget.
Swattade du syriska flyktingar? Alt-right-troll.
- Jag vet inte vad nåt betyder. - Att din son är ett litet kräk.
- Är min son ett kräk? - Bara...
- Han var på toaletten. - Ja.
Och runkade glädjelöst till bilder av döda hjortar.
Vet du vad, Richard? Vill du slåss?
- Ja, nu slåss vi! - Vill du slåss?
- Bäst du passar dig! - Walt, sluta genast!
- Jag har väntat på detta hela livet! - Sluta genast!
- Jag kan ta vara på mig! - Sluta!
- Herregud. - Vi måste göra det här oftare.
Jacob, vi vet vart det leder.
Du var på toan intill Harlans kontor där han grälade med Ransom.
Du hörde nåt. Låt höra.
Jag hörde bara två saker.
...mitt testamente.
"Mitt testamente." Och sen var det mer skrikande.
Sen hörde jag Ransom säga: "Jag varnar dig."
Ransom? Vad betyder det?
Att vår far besinnade sig till slut och strök den slyngeln i testamentet.
Så nu får du väl sälja BMW: n -
- säga upp dig på golfklubben och sluta ta dina modedroger.
För om du tror att efter alla broar som du har bränt, all skit du sagt -
- och efter allt som du har utsatt familjen för i tio år -
- att nån av oss skulle försörja dig, att nån av oss skulle ge dig -
- som pappa brukade säga "ett enda korvöre", så är du galen!
- Min son... - Far.
Sa Harlan att han skulle stryka dig i testamentet?
Japp.
Då gjorde han det som ingen av oss var stark nog att göra.
Det kanske får dig att äntligen bli vuxen.
Det kan vara det bästa som kunde hända dig.
Tack. - Min mor, mina damer och herrar.
Det blir inte lätt för dig, men det blir bra.
- Inget bra är lätt. - Ta dig i arslet, Joni.
- Du har mjölkat familjen länge. - "Ta dig i arslet"? Himla trevligt.
- Nej, ät skit. Vad sägs om det? - Va? Säg inte så inför min son.
- Ät skit, ät skit, ät skit. - Ditt privilegierade kräk!
- Jag hade slagit bort hånflinet... - Absolut ät skit.
Ät skit. Ni kan alla äta skit.
Jag äter inte ett jota skit!
Vad var det om att läsningar av testamenten är tråkiga?
Undantaget som bekräftar regeln.
Svin!
"Jag varnar dig." Ransom sa "Jag varnar dig."
- Du hörde Ransom. Han säger sånt. - Vill du ha den här?
Vad har vi här?
Det här ser ut som ett relativt färskt brott.
Japp, precis där. Vänta nu...
Det är inte logiskt. Var är fönstret?
- Vill du ha fler kakor, Hugh? - Jättebra.
Harlan kanske testamenterade ett glas kallt mjölk till dig, svin.
Visa mig. Men gå inte på mattan.
Det är lönnfönstret. I "Ett mord för varje årstid".
Här, ta den här.
Spår av torkad lera. Jag anar att de sträcker sig hallen ut.
- Fotspår? - Nej, bara spår.
Beroende på när den rengjordes sist så kan det ha hänt när som helst.
Nej, det hade inte förklarat det här. Analysera den där leran.
Det är leran med spåren.
Och ni hittar liknande spår fram till spaljén utanför huset.
På festkvällen gjorde nån som inte ville höras i trappan -
- sig stort besvär för att bryta sig in i Harlan Thrombey rum.
Nåt är i görningen, va, Watson?
Tack för att ni har samlats så här. Det är inget juridiskt krav -
- men då alla är i stan och några snart åker...
Ursäkta. Jag beklagar.
Mina damer och herrar, jag vill vänligt be er alla -
- att stanna i stan tills utredningen är klar.
Jag gör det till en order. Ingen åker förrän vi har löst det.
- Får vi fråga varför? Nåt nytt? - Nej.
- Nej på vilken fråga? - Mr Stevens, ni kan fortsätta.
Det andra skälet till att jag tänkte att det vore bra om ni samlades var -
- att Harlan ändrade sitt testamente en vecka innan han dog.
Han förseglade det och bad mig vänta med bestyrkandet till efter hans död.
Så om nån blir förvirrad av nåt, så kan vi alla prata om det.
Fast jag tror inte att nåt av det blir så invecklat.
- Harlans tillgångar omfattade... - Huset.
Huset som han ägde helt och hållet.
60 miljoner.
60 miljoner på olika konton och i olika investeringar.
Den största tillgången är så klart Blod Som Vin, hans förlag.
Han skrev ett brev vid ändringen och ville att det skulle läsas först.
"Käraste Linda, Walter och Joni."
"Vissa kan förvånas av mitt val. Att utesluta er var inte roligt."
"Syftet var inte att så mer split i familjen, utan precis tvärtom."
"Acceptera det med fattning och utan bitterhet. Det blir bäst så. Pappa."
Wow. Ja, inte alls för invecklat. Det här går fort.
"Jag, Harlan Thrombey, är vid mina sinnens fulla bruk"...
"Jag vill att alla mina tillgångar, både likvida och andra" -
- "i sin helhet ska gå till Marta Cabrera."
"Mitt förlag Blod Som Vin går helt och hållet till Marta Cabrera."
"Upphovsrätten till förlagskatalogen går också till Marta Cabrera."
Va?
Nej. Det är inte...
Det kan inte vara möjligt. Får jag titta på det, Alan?
- Det kan inte vara lagligt. - Det gäller.
- Finns det inga skydd? - Det är fel.
- Vi är hans familj. - Det är inte möjligt!
- Finns det inte skydd mot sånt här? - Han hade blivit galen.
Alan, lyssna. Han fick mycket medicin de sista dagarna.
Jag vet inte...
Alan, du kan ta det här pappret, köra upp det i röven och sticka!
Och ni snutar också. Ut, ut! Nu genast!
Vi måste prata.
Vi måste bestrida det här. Vi ska ingenstans. Ut, sa jag!
Vi är Thrombeys, för helvete! Det här är fortfarande vårt hus!
Förlåt.
"Huset på Deerborn Drive 2 och allt lösöre går också till Marta Cabrera."
Din lilla subba!
Visste du om det här?
Kände du till det hela tiden?
Vad gjorde du? Pippade du med min pappa?
- Nu får alla lugna ner sig. - Du hade sex med min morfar!
Ta det lilla lugna. - Jag hade nog flytt nu.
- Vänta. Marta? - Mitt herrskap, snälla ni.
Marta? Vänta lite. Jag förstår precis hur du måste känna nu.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Lugn, lugn. - Marta, lyssna, kära du...
Jag vet inte vad som händer och varför han...
- Jag är förvirrad och måste tänka. - Marta! Lyssnar du?
- Jag hinner inte med! - Jag förstår, jag förstår!
- Öppna dörren! - Jag kan inte öppna dörrjäveln!
Marta, kör.
Marta, du måste förstå. Han är vår far.
- Lyssna på mig. - Lyssna inte på dem.
Jag är inte på Twitter längre. Så DM: a mig på Instagram, okej?
Jag vill prata med dig!
Ransom! Vad fan händer?
Jag tror att det kan vara det bästa som händer er alla!
- Vad menar han med det? - Varför stoppade du henne inte?
Skulle jag bita tag i kofångaren?
Okej, seriöst... Vad fan?
- Hey. Jag tar en extraskål. - Visst.
Du ser ut som om du ska svimma. Har du ätit nåt i dag? Ät.
Det här är en mardröm.
Varför?
- Varför? - Varför?
Det här är allt.
Det måste finnas en större orsak.
Att det hade mer med er att göra än med mig?
Ja. Ja, det är det enda logiska.
- Sa han nåt till dig? - Att jag inte fick en cent.
Han ville att du skulle bygga upp nåt från grunden.
Mamma byggde upp sitt företag med ett miljondollarlån från morfar.
Min pappa äger inget av det.
Han lever i skräck. Jag vet att min morfar ville skydda mig -
- och att jag inte borde säga det, men när han sa det till mig, så...
Jisses. Jag kunde ha dödat honom.
Efter att ha lämnat festen körde jag runt.
Utan mål, bara ut i natten, och jag fick en...
...klarsyn.
Att från nu fick jag klara mig själv.
Och det kändes...
...bra.
Den gubbjäveln.
Marta, jag vet tre saker.
(1) Han begick inte självmord.
- Varför tror du inte det? - Jag tror inte.
Jag vet det. För jag kände min morfar.
Vi två var kanske de enda som kände honom, så ljug inte nu -
(-för 2) Jag vet också att du spyr av att ljuga.
Efter Maffiaspelet förra Fjärde juli.
(Och 3)...
Jag vet att du precis åt en stor portion bakade bönor och korv.
Se mig i ögonen -
- och säg vad som hände med min morfar.
- Din jävel. - Marta, berätta allt för mig.
- Alan, det måste finnas alternativ. - Nej.
Hur ofta kan jag upprepa samma två saker?
Om Harlan var vid sina sinnens fulla bruk när han gjorde ändringarna...
Skulle ett friskt sinne göra så här?
- Handlingen tyder på sjukdom. - Inte juridiskt, nej.
Att ni inte gillade vad han gjorde ändrar inte testationsrätten.
- Men otillbörlig påverkan då? - Ja! Otillbörlig påverkan då?
- Googlade du det nu? - Om Marta manipulerade pappa...
- Om hon hade satt klorna i honom... - Ni behöver starka bevis för det.
"Herr domare, hon gjorde sig omtyckt genom hårt arbete och gott humör."
- Det håller inte. - Dråparregeln då?
- Jag googlade det nu. - Den är inte tillämplig här.
Vad fan är "dråparregeln"?
Den som döms för att ha dödat personen får inte ärva.
Även om de fälls för dödsfallet i en civildomstol.
- Som OJ? - Ja, som OJ.
Men Harlan begick självmord.
Detektiv Blanc? Du poängterade att utredningen fortsätter.
- Misstänker du brott? - "Mr Blanc", om jag får be.
Mycket är ännu oklart -
- men ja, jag misstänker brott.
- Marta? - Alla är fortfarande misstänkta.
Du snackar skit. - Jag litar inte på killen i tweedkostym.
- Och, Alan, du är värdelös. - Tack!
Det finns bara en lösning. Hon måste avsäga sig arvet.
- Hon vet att hon måste göra det. - Det är det moraliska att göra.
Mamma. Om farfar ville ge Marta allt så var det det han ville.
Nej. Det här var inte han. Han älskade oss.
Han ville hjälpa oss och ge dig en utbildning.
Meg, tror du att jag kan betala för din skola?
Jag vet. Det låter galet, men det är sant.
Blanc har misstänkt mig från början.
Jag struntar i om jag får fängelse, men min mamma, min syster...?
Ska du säga nåt?
Jag trodde att jag var den enda som kunde slå honom i go.
- Jag trodde det betydde nåt. - Ja, det vet jag att du gjorde.
Under festkvällen, i mitt sista samtal med honom -
- sa han att du slog honom i go oftare än jag gjorde -
- och jag tänkte... Vilken märklig sak att säga till mig.
Jag tror att jag fattar nu.
Det betydde kanske nåt.
Jag säger inget till min familj. Du hamnar inte i fängelse.
Detektiven ska inte avslöja dig och du avsäger dig inte pengarna.
Morfar ville det för dig. Tänk på hans slit för att fixa det.
Han ville det för sig själv, för familjen och för dig.
Du har kommit så här långt. Låt mig hjälpa dig gå i mål med det.
Vad händer? Det här är inte du.
Du kan ange mig nu och ändå få din del av arvet. Varför?
För att jag skiter i min familj. Jag kan hjälpa dig slippa undan.
Och sen ger du mig min andel av arvet.
Lyckligt slut, alla vinner. Du, jag, Harlan.
Ja.
Överens?
- Meg. - Marta.
- Det där var helsjukt. - Jag vet.
- Är du okej? - Ja. Är du?
Ja, jag är okej, jag...
Ingen vet att jag ringer dig. Jag ville bara...
Jag ville säga förlåt för hur alla var och...
Jag antar att jag ville fråga vad du ska göra.
- Vad menar du? - Vad ska du göra med testamentet?
Vad tycker du att jag ska göra?
Du ska göra det som du tycker är rätt.
Du, jag...
Jag tycker att du ska ge tillbaka det till oss.
Morfar tog alltid hand om oss. Vi är hans familj.
Han var som familj för dig, men vi är hans riktiga familj.
Och... Marta, du vet att det här inte är rättvist.
Vi såg dig som en i familjen och vi ska hjälpa dig -
- men du måste fixa till det. Du vet vad som är rätt.
Marta...
Mamma är pank.
- Jag måste hoppa av skolan. - Nej. Nej, nej, Meg.
Jag låter inte det ske.
Jag ger dig pengarna du behöver. Jag är här för dig.
Jag ska hjälpa dig. Jag lovar det. Okej?
- Tack. - Och när jag...
Okej då. Hittade Blanc nåt skumt i huset?
Ja, han hittade lera där uppe. Där jag bröt mig in genom fönstret.
- Fan. Identifierbara spår? - Nej.
Bra. Okej. Bra.
Ligg lågt ett par dar och vänta tills utredningen slutar. Och det gör den.
Hur bra Blanc än tror att han är, så har han inget.
Hey. Slappna av.
Marta, upp nu! Vad fan händer? Allt ballar ur. Är vi rika?
- Kanske, Alice. Jag vet inte. - Jag förstår inget, men upp nu!
Vi vet inte mycket om Marta Cabrera...
Herregud, Marta. Vad är allt detta? Vad har du gjort?
- Är det här? - Ja, det är det.
Så det är sant? Är vi rika?
- Det är som om han skrivit det. - Herregud.
God morgon, mrs Thrombey.
Varför är sorgen ungdomens försyn?
Jag vet inte.
Men jag kan föreställa mig att åldrandet skärper alla känslor.
Inklusive sorg.
Detta var en lång vandring -
- för att beklaga sorgen efter er sons död.
Och jag ber er att inte döma er familj för hårt -
- om jag nu är, vilket jag anar, den förste att trösta er.
De är unga. Visst är de?
En sak som jag förutsätter hör åldern till är tröttheten.
Jag blir tröttare för varje dag.
Trött på vad jag gör. Följa förlopp som kastade stenar.
Sanningens oundviklighet.
Men komplexiteten och det grå ligger inte i sanningen -
- utan i det man gör med sanningen när man väl har den.
Jag tror att ni har nåt som ni vill berätta för mig.
Jag tror att ni är väldigt klarsynt och kan berätta vad ni såg -
- på kvällen för er sons fest.
Men jag väntar gärna.
Jag har inte bråttom.
Faktiskt så tycker jag att det är rätt trevligt att sitta här med er.
Advokater kom. Stora advokater. De lämnade allt detta och visitkort.
Och det låg en hög med annat när jag kom hem.
- Jag gillar det inte, Marta. - Jag gillar det inte heller.
Jag smiter ut bakvägen. Jag kommer sen.
- Snälla, prata inte med nån. - Vem skulle jag prata med?
Walt?
Ja, jag kom... Hej. Hur är det med dig?
- Jag visste inget om det här. - Det vet vi.
- Det är... - Vi vet att du inte visste.
- Vi blev alla lite knasiga i går. - Helt förståeligt.
Jag har inte tittat på det här än.
Det är lokala advokater och revisorer som hört det och vill tjäna pengar.
Jag hade aktat mig för allt det.
Marta, är det din avsikt att avsäga dig arvet?
Det här är vad Harlan ville.
Jo, men Harlan satte dig i en väldigt jobbig situation här.
Det var oschysst av honom.
Du förstår, all den publicitet och granskning som detta medför -
- och vi vet ju, med din mor...
- Min mor? - Ja.
- Vad har Meg sagt till dig? - Det handlar inte om...
Du missförstår. Vi vill inte angripa dig med det -
- men, Marta, om din mor kom in i landet illegalt, på brottsligt vis -
- och du fick det här arvet med all granskning som det medför -
- är jag rädd att det kan komma ut och det vill vi undvika här.
Vi kan skydda dig mot att det händer eller om det händer.
Så du säger att även om det kom ut -
- kan du med familjens resurser hjälpa mig fixa det?
Ja. Ja, med rätt advokater. Inte de här lokala jönsarna.
New York-advokater, DC-advokater. Om tillräckliga resurser sätts in.
Inte för att det ens nånsin behöver komma upp, men ja.
Okej, bra.
Okej?
För Harlan gav mig alla era resurser.
Med mina resurser kan jag fixa det.
- Så jag hittar nog rätt advokater. - Marta, det är...
Det är bäst att du är säker på att det är det du vill.
JAG VET VAD DU GJORDE
- Jag vet inte... Vad är det här? - Märket på min medicinväska.
De har min medicinväska.
Det är en kopia av bara rubriken på blodtoxikologirapporten om Harlan.
Det här visar morfinöverdosen.
Så jag är rökt?
- Hur vet du allt det här? - Jag researchade åt Harlan en sommar.
Men vad går utpressningen ut på? Beviset finns i kriminallabbet.
Det står inga krav, ingen mötesplats.
Varför skicka det här till dig?
RÄTTSLÄKARSTATION
Det kan ta en halv timme, en timme. Det beror på.
- Så det kan ta ett tag. - Hur är läget?
- Tack. - Inga problem.
Kl. 5. Säkerhetssystemen utlöstes.
Det brann fort, så blodlager och arkiv - allt sånt är borta.
Det var ingen personal här. Så tack och lov för det.
- Bevakningskameror då? - Just det.
På tal om bevakning så var bandet från Thrombeys hus helt förstört.
Vad saknas från obduktionen?
- Bara rapporten om blodanalysen. - Blodanalys?
Herrejävlar.
Det här är helt galet.
Vem skulle spränga ett hus bara för att utpressa mig?
Utpressaren har den enda kopian som kan bevisa din skuld.
Du fick inga andra instruktioner? Inga samtal, inga mejl, inget?
Jag har inte kollat mina mejl.
Där är ett.
Ja, där har vi det. "Columbus Road 1209 kl. 10."
Du vet vad det betyder, va? Om du förstör kopian så går du fri.
- Åh nej... - Marta? Hörde du vad jag sa?
Ja.
Elliott! Vi måste åka!
- Okej, fartdåren... - Ångrar du att du hjälper mig nu?
Jag ångrar att vi inte tog BMW: n.
Jävlar.
- Efterföljer på Washington Street... - Ingrip inte.
- Vi har en möjlig mordmisstänkt... - Jag sa det.
- Kör! Har du plattan i mattan? - Jag har den i mattan!
Det här går bra... Om du inte får toxikologirapporten så är allt över.
Herregud.
Varför stannar vi? Varför stannar du mitt i vägen?
Håll i dig!
Jag är bara rent adrenalin just nu. Det känns som om jag har svalt bin.
- Vad var adressen? - Columbus Road 1209.
Jag går med på allt de begär. Bara för att få tillbaka rapporten.
- Få tillbaka och förstör den. - Förstöra den... Herrejävlar, Ransom.
Tack. Jag hade aldrig klarat det utan dig.
- Herregud. - Kliv ut!
Det var historiens dummaste biljakt.
- Ta ner händerna. - Jag pratade med Wanetta Thrombey.
På festkvällen såg hon nån klättra upp för spaljén till plan 3.
Mr Drysdale, kom. - Visitera honom, kolla honom.
- Vad händer? - Ransom kom tillbaka, sa hon.
Jag vet inte varför, men det får vi veta.
Har du nåt vasst på dig? Akta huvudet. Tack.
Sa han åt dig att köra när han såg mig komma?
Ja.
- Blanc, kommer du? - Jag åker med Marta.
Vi åker till polisstationen.
Jag vill veta allt han sa till dig. Så berättar jag var vi står.
Ett märkligt fall från början.
Ett fall med ett hål i mitten.
En donut.
Jag drar igenom min process. Säg till om det blir tråkigt.
Jag känner hur snaran dras åt. Familjen är verkligen desperat.
Desperata motiv.
Mysteriet med vem som lejde mig. Brottets omöjlighet.
Och ändå... en donut.
En avgörande pusselbit -
- och om den avslöjas lättar dimman -
- förloppet blottläggs och slinkyn trasslas upp.
Kan jag stanna lite? Jag måste hämta nåt.
- Det går jättefort. - Visst.
- Det tar bara några minuter. - Akta... dörren.
BAKRE INGÅNGEN TILL 1209
Hallå?
Jag vet inte vad du vill.
Vad det än är så kan vi lösa det. Men vi måste göra det här och nu.
Och jag går härifrån med rapporten.
Hallå?
Fran?
Nej, nej, nej, nej! Fran?
Herregud, Fran. Hör du mig? Ge mig ett tecken om du hör mig!
- Du... - Ja, det är jag - Marta.
Du kallade hit mig. Du skickade ett mejl. Har du tagit nåt?
Jag ringer efter ambulans. Du kommer klara dig.
- Håll dig vaken. - Kopian...
Kopian... gömd...
Vad? Vad säger du?
Du gjorde det här. Du slipper inte undan med det.
Sluta!
RINGER 911
911, vad har inträffat?
Herrejösses!
Tack för uppdateringen, min vän. Det behövs inte.
Jag kommer med henne när vi vet att husan är stabil.
Det är fortfarande på håret. Okej.
Det här är över. Människor blir skadade.
- Så jag ska säga sanningen till dig. - Ransom berättade allt för Elliott.
Bra. Hoppas han inte skyddade mig.
- Sa han att jag bytte...? - Ja.
Det med förklädnaden? Och hela utpressningen...?
Men varför tog Fran mitt morfin?
Hon tog tydligen väskan i huset. Men hon var inte knarkartypen.
Om det inte var därför hon behövde utpressningspengarna. Skit samma.
- Jag måste säga det till Thrombeys. - Det vore oklokt.
Jag måste, jag behöver göra det.
Jag gav läkarna mitt nummer. De ringer om Frans tillstånd ändras.
Jag samlar Thrombeys i huset tillsammans med en poliseskort.
För gripandet efteråt.
Du kan berätta allt på ditvägen.
Jag vill inte ha fler överraskningar.
Fran sa att kopian var gömd och sen sa hon:
"Du gjorde det här. Du slipper inte undan med det."
Och så ringde jag efter ambulansen. Det är allt.
Okej.
Är du redo?
Okej.
- Har hon besinnat sig? - Hon står där och kan tala själv.
- Är resten av familjen här? - I vardagsrummet.
Det vore bäst om vi samlas igen och får det överstökat.
- Hej. - Hej.
- Förlåt att jag berättade om din mor. - Meg, det är okej.
Jag var rädd. Jag ville inte säga det.
Jag fattar. Tro mig.
- Jag förstår. Det är okej. - Förlåt mig.
Jag ska plundra Frans gömma sen.
Jag tycker fortfarande att det här är dumt, men familjen är samlad.
Jag vet var toxikologirapporten är.
Hon sa till mig var den var.
Den knyter ihop allt.
Och jag gav den precis till dig.
Du är inte mycket till detektiv, va?
I rättvisans namn...
...så är du en rätt kass mördare.
Vi kanske förtjänar varandra.
Ni har alltid varit snälla mot mig.
Det här blir inte lätt att säga och ni kommer att bli arga.
Men efter er pärs de senaste dagarna förtjänar ni att höra det från mig.
- Jag... - Ursäkta!
Ni har inte varit snälla mot henne. Ni har alla behandlat henne som skit.
För att sno tillbaka en förmögenhet som ni förlorade och hon förtjänar.
Ni är en gamflock vid skrovmålet! Knivarna ute, näbbarna blodiga!
Ni blir inte räddade. Inte den här gången.
Miss Cabrera har definitivt beslutat att inte avsäga sig arvet.
- Vad? - Vad?
Dessutom blir min yrkesmässiga rekommendation till polisen -
- att Harlan Thrombeys död ska förklaras vara självmord!
- Och fallet är avslutat. - Blanc?
- Tack för att ni kom. Adjö! - Vad händer? Berätta...
Det var inte vad jag väntade mig.
- Är nån annan förvirrad? - Inte alls det jag väntade mig.
Tänker du säga vad fan som händer? Jag vill bara erkänna. Det är över.
- Nästan. - Vad händer?
Assistent Wagner, håll familjen ute ur detta rum och få ut dem ur huset.
Men stå redo med din kollega.
- Få ut familjen? - Inte alls.
- Tack. - Blanc? Vad är detta för drama?
- Ha tålamod. - Jag sa det till Ransom.
Ransom sa det till dig och det är ett faktum att jag dödade Harlan.
Ja, du har rätt om allt det där -
- men jag pratade i bilen om hålet i mitten av donuten.
Det du och Harlan gjorde den ödes- digra natten passade perfekt i hålet.
Ett donuthål i ett donuthål.
Men vi måste titta lite närmare.
Och när vi gör det ser vi att donuthålet har ett hål i sig.
Det är inget donuthål, utan en mindre donut med eget hål.
Och vår donut är inte alls hel.
- Jag förstår att det roar dig... - Varför lejdes jag?
- Varför skulle nån leja mig? - För att få testamentet ändrat.
Jag lejdes innan testamentet lästes.
Så personen måste ha vetat om testamentets innehåll -
- och samma person måste ha vetat att ett brott hade begåtts -
- och om avsikten var att upphäva Martas rätt till arvet -
- måste hen ha vetat att Marta var ansvarig.
En spännande mix av faktorer. Nån som visste vad Marta gjorde -
- och ville avslöja det, men utan att röja hur hen visste det.
Fran! Hon utpressade mig. Hon visste vad jag gjorde.
Men Fran ville ha pengar och ville inte avslöja brottet.
En i familjen kan ha sett Marta göra nåt skumt.
Hen hade inte haft anledning att inte säga nåt.
Svaret är inte så enkelt.
Nu med hela lösningen i mitt blickfång -
- är fallets förlopp en lång misstagstragedi.
Marta, det blir inte lätt för dig att höra -
- men det finns minst en verkligt skyldig part bakom allt det här -
- som handlade med ont uppsåt -
- och som begick ett avskyvärt brott för egen snöd vinning.
- Assistent Wagner! - Assistent Wagner?
Nej.
Förlåt att jag sa allt till dem. Jag tänkte det var kört.
Det är okej. Jag är glad att du gjorde det.
- Fast inte exakt allt. - Är det om vad gammelfarmor sa?
Hon såg mig den natten och misstog mig för Ransom.
Vi kommer till det. Men först så kan mr Hugh Ransom Drysdale -
- kanske berätta för oss varför du lejde mig.
- Varför jag lejde dig? - Okej, vi backar till festkvällen.
Ditt gräl med Harlan.
Vilka ord hördes av nazistpojken som onanerade på toaletten?
"Mitt testamente" och "Jag varnar dig."
Du och Harlan älskade spektakel och att vrida runt kniven i varandra.
Jag tror inte att han hade stuckit in den halvvägs. Nej, nej.
Jag hävdar att Harlan berättade allt för dig.
Du kan inte mena allvar!
Inte ett korvöre eller ett av mina verk till nån av dem, inklusive dig.
Marta, påminn mig om vad Ransom sa att samtalet med Harlan slutade med.
Harlan sa att jag kunde slå honom i go.
Och jag frågade mig själv...
"Varför har testamentet som samtalsämne styrts runt till Marta?"
Det finns en uppenbar förklaring.
- Kastar du bort din förmögenhet? - Nej, jag ger den till Marta.
- Rubbet. - Din brasilianska sköterska?
- Är du helt jävla galen? - Jag tänker klart för första gången.
Om du tror att jag låter det ske...
- Jag har ändrat mitt testamente! - Jag varnar dig.
Det är tunga gissningar.
Förvisso. Men bara så kan det som händer sen kan vara logiskt.
Du stormar ut och kör ut i natten.
Du sa senare till Marta att du hade en stark känsla av...
Klarsyn.
- Att han nu fick klara sig själv. - Exakt!
Marta, testamentet, Harlan. "Klara sig själv."
"Du slipper inte undan med det." Och en plan börjar ta form.
Du kom tillbaka och undvek noga grindkamerans räckvidd.
Sen till fots upp mot huset. Du klättrade in via spaljén -
- för att inte bli sedd av resten av familjen som festade där nere.
Det du behöver göra tar bara ögonblick.
Men det är avgörande att du är ensam och omärkt.
Du visste vilka mediciner Harlan tog.
Du visste vad Marta skulle spruta in i honom.
Och du visste -
- att om Marta hade orsakat hans död, även oavsiktligt -
- så skulle dråparregeln upphäva ändringen så att du fick ditt arv.
Med hjälp av sprutorna i väskan bytte du vätskorna i flaskorna.
Som en sista försiktighetsåtgärd...
...tog du Naloxonet, det livräddande motgiftet.
Nej, det är omöjligt.
Det är sanningen. Ge mig morfinflaskan så ska jag visa.
Om han bytte medicinerna och jag sen förväxlade dem...
...bytte jag ovetande tillbaka dem, så jag gav Harlan...
Rätt dos. Ja.
Men inte oavsiktligt.
Jag tejpade över etiketterna på de här två flaskorna.
Flaskorna i sig är identiska.
MORFIN
- Hur visste du att detta var morfin? - Jag bara visste det.
Du visste tack vare en närapå osynlig skillnad i färg och viskositet.
Du visste för att du har gjort det hundra gånger.
Du gav honom rätt medicin för att du är en duktig sköterska.
- Då var Harlan... - Jag beklagar, Marta, men ja.
Harlan var helt okej. Hans blod var normalt.
Dödsorsaken var bara självmord och du är inte skyldig till nåt -
- utom vissa skador på spaljén och lite amatörskådespeleri.
Om Harlan hade lyssnat på dig och ringt efter ambulansen...
...så hade han levt i dag.
Jäklar!
En trasslig härva. Och vi har inte rett ut den. Inte än.
När gammelfarmor såg dig klättra ner i spaljén sa hon...
Ransom? Är du redan tillbaka igen?
"Är du redan tillbaka igen?" För tidigare samma kväll...
Ransom, är du tillbaka?
Kom igen, Marta. Det här är så urbota dumt.
- Du har inte en skymt av bevis. - Inte en skymt, nej.
Precis som vi inte har bevis för att Marta förväxlade flaskorna...
Ni har hennes erkännande!
Just det, ja. Ja, det har vi.
Om jag får så vill jag dikta vidare.
Långt senare kom du till huset igen för att ta de mixtrade flaskorna.
Men den här gången var hundarna ute.
De skällde, väckte Meg. Sak samma. Du kan ta flaskorna i morgon.
Morgondagen bjöd inte på nyheten om en slarvig, skyldig sköterska -
- utan om en avskuren hals och självmord.
KÄNDE FÖRFATTAREN THROMBEY DÖD
Nu är omständigheterna perfekta för att leja mig anonymt.
Du vet att ett brott har begåtts av miss Cabrera. Hon ska åka fast.
Men du kan inte avslöja hur du vet!
In träder då Benoit Blanc.
Benny, jag förstår vad du säger, men...
Kroppen hittas tidigt nästa morgon. Polisen, rättsläkaren, familjen...
Alla svärmar in!
Du kommer inte åt Martas medicinväska för att ta medicinflaskorna.
Du måste vänta tills undersökningen är klar -
- och du vet att huset är tomt.
Och därför missade du begravningen.
Ingen är hemma och kan undra varför du går in i Harlans kontor.
Eller det tror du.
Stackars Fran. Hon såg dig mixtra med Harlans mediciner i väskan.
Hon visste inte vad du gjorde, bara att du hade rackartyg i sikte.
Så hennes hjärna började arbeta.
- Filmen med Danica McKellar... - "Deadly by surprise".
- Det var det hon pratade om. - Hon älskade Harlan.
Hon hatar Ransom och beslutar att det svinet ska få sota för det.
Hon ordnar en kopia av rapporten.
- Jag har ingen aning om hur. - För att hon har en kusin.
Hennes kusin är receptionist på rättsläkarstationen.
Nämen, voilà! Siffrorna säger henne inget -
- men om Ransom är skyldig så är rapportens existens ett hot -
- så hon kopierar rubriken och skriver sitt utpressningsbrev.
- Varför skickade hon det till mig? - Hon skickade det till Ransom.
Och när mr Drysdale får det, vad blir hans reaktion?
Upprymdhet.
Han tror att Marta gav Harlan den manipulerade medicinen.
Blodanalysen bevisar hennes skuld.
Han går glad till testamentsläsningen för att se familjen trasas sönder -
- och säker på att allt löser sig när toxikologirapporten blir känd.
Och då...
Martas erkännande. Och allt vänds upp och ner.
Han inser nu att Marta inte har begått ett brott -
- och att toxikologirapporten bevisar hennes oskuld.
Det ändrade testamentet gäller. Han har förlorat.
Om inte...
Om inte du beslutar...
- Du avsäger dig inte pengarna. - Du avsäger du inte pengarna.
- Du har kommit så här långt. - Du har kommit så här långt.
Bara ett steg till, bara en sista handling.
Har man sagt A får man säga B.
Du beslutar att säga B.
(Steg 1) Förstöra alla bevis för Martas oskuld.
RÄTTSLÄKARSTATION
(Steg 2) Skicka det anonyma mejlet till henne med en senare mötestid.
COLUMBUS ROAD 1209 Kl. 8
Och leverera utpressningsbrevet till henne.
(Steg 3) Gå på mötet med Fran.
Jag visste det! Jag visste att du var en usel skit!
- Harlan hade aldrig tagit sitt liv. - Ja, Fran, du hade rätt.
Jag visste att du var skyldig som fan och nu ska du få sota för det!
Kom inte nära mig! Kom inte nära! Jag varnar dig!
MORFIN
Nu är allt iordningsställt.
Marta får utpressningsbrevet, du pusslar ihop bitarna åt henne.
Du leder henne till mötesplatsen, du ringer anonymt till polisen -
- som tar henne där med liket och de brända bevisen.
Marta grips för att ha mördat Fran och Harlan.
Hon sa...
Du gjorde det här.
Hon sa inte "Du gjorde det här."
Hon pratade inte om mig. Hon sa...
Hugh gjorde det här.
"Hugh gjorde det här."
För att du fick husan att kalla dig Hugh.
För att du är ett svin.
Och det hade funkat, om vi inte hade tagit in dig på förhör -
- så du inte kunde ringa anonymt.
Och om Fran inte hade gömt en kopia av toxikologirapporten.
Och om Marta inte hade spelat ut dig ännu en gång.
Genom att vara godhjärtad.
Genom att rädda Frans liv trots att hon miste arvet och fick fängelse.
Hon spelade inte ditt spel. Hon räddade Frans liv.
- Lever Fran? - Ja då.
Fran, som kommer att bekräfta den här historien...
CLIFTONSJUKHUSET
...eller nåt som liknar den.
Och skicka dig, Hugh, till fängelset.
Ja?
Doktorn, det var en jättegod nyhet. Vi kommer dit snart. Tack.
Hon är okej. Hon är redo att prata.
Assistent Wagner, håll mr Drysdale i förvar -
- när Elliott, miss Cabrera och jag åker till sjukhuset och hör Fran.
Upp, kom igen.
Jag säger det här bara till dig för att du vet att det är sant.
Vi släppte in dig i vårt hem och lät dig sköta vår morfar.
Nu tror du att du kan stjäla det?
Tror du inte att jag kämpar för att skydda mitt hem -
- vår födslorätt, vårt fäderneärvda hem?!
Det där är struntprat!
Harlan köpte stället på 80-talet av en pakistansk fastighetsmiljardär.
Tyst! Håll klaffen med din "Kentucky Fried Foghorn Leghorn"-dialekt!
Ja, jag dödade Fran, men ändå inte. Så vad har du på mig? Inget.
Vad då, mordförsök? Mordbrand och ett par andra åtal.
Med en bra advokat, som jag har, är jag ute på nolltid.
Då ser du vilket helvete jag kan göra ditt liv till, din elaka lilla subba!
Vad i helvete?!
- Det betyder att hon ljuger! - Ja, vi vet.
Det stämmer. Fran är död.
Och du erkände nyss mordet på henne.
Har man sagt A...
Jävlar.
Mitt hjärta. Han bedrar dig. - Pappa.
Linda! Linda! Vi måste ringa advokaten nu genast!
När visste du att jag hade nåt med Harlans död att göra?
I samma stund som du satte foten framför mig.
Jävlar.
Jag vill att du ska komma ihåg nåt väldigt viktigt.
Du vann inte genom att spela spelet på Harlans sätt -
- utan på ditt sätt.
Du är en bra människa.
Den här familjen...
Jag ska hjälpa dem, va?
Jag har min åsikt. Men jag har på känn att du följer ditt hjärta.
Text: Thomas Jansson Scandinavian Text Service 2019
Ansvarig utgivare: Anders Melin