PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
CHATA
LYŽAŘSKÁ BOUDA ELK VALLEY
Vidíte? Přesně jak jsem říkal!
Slyšíte to? Máme tady plyn!
Tak už mi věříte?
Hele!
- Klid. - Držme se u sebe.
Vidíte? Nekecal jsem.
Podívejte se na to!
Máme tu vodu. Je tady jídlo.
Teplo taky.
Máme i elektřinu.
Říkal jsem to!
O tomhle místě jsem se doslechl.
Nebyl jsem tu, ale slyšel o něm.
Tak co?
Vidíte!
A ne?
Sledujte tohle! Pojďte sem.
To je ráj.
Co na to říkáte? No?
To je něco.
Omlouvám se.
Sladké sny, dívenky!
To je voda.
Chceš se osprchovat?
Umyju ti vlasy.
Ne, díky.
Běž první.
SLADKÉ SNY
Mami.
Odjíždíme zítra?
Ovšem.
Tak dobře.
Běž se osprchovat. Bude ti líp.
Za chvíli. Zatím jsem v pohodě.
Víš, jak jsem tě uspávala?
Zpívala jsem ti.
Tak to nedělej.
Mám tě moc ráda.
Já tebe taky.
Takže si rozumíme.
Ty jsi pitomá.
Zítřka se neboj, jo?
Budeme tam…
dřív než ostatní.
Do letadla se dostaneme.
Budu hlídat první, jo?
Trochu se prospi.
Běž spát ty.
Anno.
V pohodě. Nejsem unavená.
Jak můžeš nebýt unavená?
Nevím.
Vždycky jsi chtěla, abych ti vyprávěla.
Je to těžší, než si myslíš.
Tak…
jsem třeba…
začala povídkou…
o myši,
která se vloupala do pekárny…
a všechno tam snědla.
A pak jsi chtěla, abych vyjmenovala veškeré jídlo,
které snědla.
Tak jsem začala: „Donuty,“
a ty jsi hned řekla: „Co ještě, mami?“
Takže jsem…
pokračovala:
„Chleba.“
„Co dál, mami?“
„Cukroví.“
„A co ještě, mami?“
„Co třeba dorty?“
„Jo, dorty taky.“
A pak
myš začala být
moc hlučná…
a probudila kočku.
Tak nějak.
DUCHOVÉ
KROKY
NERUŠIT, PROSÍM
Hej.
Boone.
ZMRTVÝCHVSTÁNÍ
Anno.
- Co je? - Kde mám kurva dceru?
Ona není s tebou?
Mami!
Jak je, Rose?
POSLEDNÍ VEČEŘE
Abyste věděli,
máme zásoby plynu na 30 nebo 40 dnů.
A nejmíň! Přinejmenším!
Jídlo, pití a zásoby asi tak na rok.
Neříkal jsem to? Co?
Říkal jsem to, že jo? Jistěže říkal. Jo.
Že jo? Neříkal jsem ti snad o tomhle místě?
Říkal jsem jí to.
Nevěřila mi, ale já to říkal.
Na zdraví. Než nám dojde
plyn.
Dělávali jsme víno.
Naše rodina.
Bydleli jsme na kopci.
O tomhle místě jsem věděl.
Můžeš se zeptat.
Já jsem…
to říkal.
Můžeš se zeptat.
Já o tomhle věděl.
Vidíš to?
No, vidíš?
Vidím.
Zůstaneš se mnou…
a já ti ukážu spoustu věcí.
No jo, znám spoustu lidí.
Měkká postel.
Bezpečnostní dveře.
Můžu vám zaručit,
že tady nakažení nehrozí.
Vůbec.
Nadie.
Víš to jistě?
Samozřejmě to vím jistě.
Zkontrolovals všechno?
- Jasně, všechny pokoje! - Ne. To není pravda.
Cože?
Všechny jsi neprohledal. Jinak bys je našel.
Kecáš blbosti.
Neposlouchej ji. To je blbost.
Se vší úctou, děvče,
žádný tu nejsou.
No jo.
Je mi to u prdele.
Rád se jednou vyspím pod střechou.
Zůstaň, jak dlouho chceš.
Třeba napořád.
Třeba napořád!
Na napořád!
Co ta přistávací dráha?
Na dráhu seru.
Jo, srát na dráhu.
Víte, jak to myslím?
Spíš se teď
přikláním k tomu, abychom se na to vysrali.
Radši se vyspím pod střechou
a v teple.
A co potom?
Žádná dráha tu není.
Říkal, že je.
To vám říkal?
Jo.
Ledaže by kecal.
Hele, nejsem lhář.
Říkal jsem, že nelžu. Vždy říkám pravdu.
- Lhal jsem? - Takže tady je?
Jo, jasně že tady je.
A je to blízko?
Jo!
Tak proč tu chceš zůstat?
- Neříkal, že tady zůstaneme. - Ale říkal.
- Ne. Já řekl… - Říkal, že můžeme.
Přesně tak!
Poslouchej mámu. Jasný?
Jdi do prdele.
No to snad!
Trochu respektu!
Nechci žádný potíže.
Žádný potíže.
Je jen trochu unavenej, nic víc.
Jasně.
Byla to dlouhá cesta.
Ani mi nemluv.
Vy se všichni dobře znáte, viď?
Jo.
Už dlouho.
Mně se to stává pořád.
Potkám se s lidmi.
Cestujeme spolu.
A pak se z nějakýho záhadnýho důvodu
rozdělíme. Odloučení.
Pak se zase setkáme.
Za pár měsíců
na ně narazím někde jinde.
Je to jako
by všichni byli lososi,
co plují proti proudu.
My ale jsme
ve stejný řece.
Možná…
už nás moc nezbývá.
Jo, jasně!
Tak to je.
Tak proč nejdeme na letiště?
Důležitější je podle mě otázka:
Co tím získáme?
Dostaneme se do letadla.
A poletíme kam?
Někam jinam.
Jo, někam jinam.
Lidi pořád chtějí někam jinam.
Neustále
se snaží něčeho dosáhnout!
Má drahá.
Můžeš objevit ráj na Zemi.
Nebo taky peklo.
Když si ho vybereš.
Vidíš, co já musím řešit, kámo? To je v prdeli.
Třeba žádný „jinde“ neexistuje.
Možná je lepší zůstat na místě.
Protlouct se tím.
Jo?
Tobě se to lehce říká.
Fakt?
Jak to?
Vždyť víš.
Anno.
Nech ji mluvit.
Pokračuj.
Řekni mi proč.
- Protože umíráš. - No tak!
Mně se zdá v pohodě.
Byla to dlouhá cesta.
Je unavená.
Jo.
Povím vám příběh.
Jen do toho.
Vím,
co je bejt mrtvej.
Zažil jsem to. Byl jsem na druhý straně.
- Věřím ti. - Tomu fakt věř.
Ležel jsem v příkopu.
Mezi mrtvýma.
Pohozenej mezi krysy a červy.
Byl jsem mrtvej.
To mě mrzí.
Ale sebral jsem se.
Úžasný.
Dá se to tak říct.
A přesto
jsem měl pár otázek.
Ležel jsem v tom příkopu…
pozvolna chřadnul.
Slyšel jsem hlas svý matky.
Prosila mě.
Vykřikovala moje jméno.
Prosila, abych učinil pokání,
než bude pozdě.
Nikdy totiž nevíš.
Přestože v nic nevěříš,
stejně děláš vše proto, abys nakonec uspěl.
A taky…
mi řekla, že se jí po mně bude hrozně stýskat.
Takže se budu muset snažit, abych se dostal do nebe…
a zase se s ní setkal.
Pokání.
V tom to vězí.
A udělals to?
Ne.
Zatím ne.
Ale co, kurva.
Vím, kam směřuju.
A nic na světě to nezmění.
Anno.
Peču moučník.
PATOVÁ SITUACE
Promiň.
Jde o to…
že jsem v pasti.
Jsem teď někdo jiný.
Je jedno, jestli se mi někdo líbí.
Taková jsem.
Jen já na ni dokážu dát pozor.
Nikdo jiný.
Je to jasný jak facka.
Můj život má jedinej cíl.
A tím je ona.
Takže všichni ostatní
můžou jít od hajzlu.
Stejně to asi neustojíš.
Asi tak.
Je mi to jedno.
Kéž by nebylo.
Ale je.
Nebylo na výběr.
Ach jo.
Jen bych si přála na chvíli vypnout.
Trochu si odpočinout.
Jedno vyspání a jsem ještě unavenější.
No.
Co bylo, bylo.
Kouknu na ten moučník.
MOUČNÍK
Cos to kurva provedla?
Odcházíme.
ÚDOLÍ
Kdy dojdeme na letiště?
Zítra.
Bude v údolí tepleji?
Možná jo.
Říkals, že bude svítit sluníčko.
To jsem říkal?
Jo, říkal.
Hele!
ODPOČINEK
Kde je?
Vždycky…
když zavírám oči, myslím si…
že umřu ve spánku.
A kupodivu…
se pořád probouzím.
Možná na někoho čekám.
Rozumíš mi?
No vidíš,
kvůli tomuhle tě žeru.
Máš oči na stopkách.
Nic ti neunikne.
Měla jsi pravdu.
O mně.
Už tady nějakej ten pátek jsem.
Ale tam jsem
zdechnout nemohl.
Ne takovým způsobem.
Ne jako všichni ostatní.
Ale…
teď jsem konečně našel místo odpočinku.
Víc nechci.
Jen si trochu odpočinout.
Jenže…
sám to prostě nesvedu.
Nikdy nevíš, tak děláš vše, abys uspěla.
Takže.
Pomůžeš starýmu kámošovi?
Taky bych ti pomohl.
Prosím.
Prosím tě.
Tak dobře.
Šikulka.
Tak jo.
Pořád vypadám dobře, co?
Nikdy neopouštěj svou mámu.
Nikdy.
Postarej se o ni.
Střílej.
No vidíš.
To je ono.
Je to v pohodě.
Překlad titulků: Michal Pokorny