A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
SÍÜDÜLŐ
ELK VALLEY SÍÜDÜLŐ
Látjátok? Ahogy mondtam.
Halljátok? Ez a gázgenerátor hangja, bébi!
Most már hisztek nekem?
Hahó!
- Jövök. - Maradjunk együtt!
Látjátok? Nem hazudtam.
Ezt nézzétek!
Van víz, van kaja.
Van tűzhely.
Van áram.
Megmondtam.
Hallottam erről a helyről.
Sosem jártam itt, de hallottam róla.
Mi van? Nem igaz! Hihetetlen.
Ugye?
Ezt nézzétek! Gyertek!
Maga a mennyország.
Tessék? Mit mondtál?
Nem igaz!
Bocsánat.
Szép álmokat, lányok!
A vízcsövek.
Le akarsz zuhanyozni?
Megmosom a hajad.
Nem, kösz.
Menj előre!
SZÉP ÁLMOKAT!
Anya!
Holnap elmegyünk?
Persze.
Jól van.
Zuhanyozz le! Jót fog tenni.
Most nem akarok, majd később.
Emlékszel, hogyan altattalak el régen?
- Énekeltem. - Kérlek, ne tedd!
Annyira szeretlek!
Én is szeretlek.
Akkor egyetértünk.
De hülye vagy!
Ne aggódj a holnap miatt, oké?
Odaérünk…
mindenki más előtt.
Felszállunk a repülőre, ígérem.
Kezdem én az őrködést, oké?
Feküdj le aludni!
Aludj te!
- Anna! - Jól vagyok. Nem vagyok fáradt.
Az meg hogy lehet?
Nem tudom.
Mindig kérted, hogy találjak ki egy mesét.
Nehezebb, mint gondolnád.
Szóval…
elkezdtem mesélni…
egy mesét…
amiben az egér…
betör a pékségbe…
és mindent felfal.
Aztán azt kérted, hogy soroljak fel mindent, amit megevett.
Mire azt mondtam: „a fánkokat”.
Aztán azt kérdezted: „És még mit, anyu?” Mire azt mondtam…
Azt mondtam…
„A kenyeret.”
„És még mit, anyu?”
„A sütiket.”
„És még mit, anyu?”
„Mi van a tortákkal?”
„Igen, a tortákat is.”
És aztán…
az egér elkezdett zajongani…
és felébresztette a macskát.
Vagy valami ilyesmi.
SZELLEMEK
LÁBNYOMOK
KÉREM, NE ZAVARJANAK!
Hahó!
Boone!
FELTÁMADÁS
Anna?
Anna!
- Mi van? - Hol van a lányom?
Nincs veled?
Anya!
Mizu, Rose?
AZ UTOLSÓ VACSORA
Tudod…
van vagy 30-40 napra elegendő gáz.
Legalább.
És egy évre elég innivaló, kaja és ellátmány.
Megmondtam neki. Ugye?
Megmondtam neked, nem igaz? Megmondtam.
Ugye? Nem megmondtam, hogy létezik a hely?
Megmondtam. Nem hitt nekem, de megmondtam neki.
Igyunk és együnk addig, amíg a készletek…
kifogynak.
Régen bort termeltünk.
A családommal.
Egy dombon laktunk.
Tudtam, hogy itt ez a hely.
Megkérdezheted tőlük.
Beszéltem nekik róla.
Kérdezd csak meg!
Tudtam a helyről.
Látod te ezt?
Látom.
Maradj velem…
és rengeteg mindent mutatok neked.
Igen, sok embert ismerek.
Puha ágyak.
Biztonságos ajtók.
Garantálom nektek…
hogy egy fertőzött sincs itt.
Nada.
Nadie.
Biztos vagy benne?
Persze, hogy biztos vagyok benne.
Minden szobát megnéztél?
- Persze, hogy megnéztem mindet. - Nem igaz.
Mi?
Nem nézted meg az összes szobát, mert itt vannak.
Baromság!
Ne hallgass rá! Baromság!
Már bocsánat, kislány…
de senki sincs itt.
Igen, hát…
én leszarom.
Egy éjszakára lesz tető a fejem felett.
Bármennyi éjszakára.
Talán az összesre.
Igyunk az összesre!
És a leszállópálya?
Szarok rá.
Úgy van, szarunk rá.
Hallod, amit mondok?
Hajlok rá…
hogy hagyjam az egészet a picsába.
Csak tetőt akarok a fejem fölé…
és meleg ételt.
És aztán?
Nincs leszállópálya.
Ő azt mondta, van.
Ő mondta?
Igen.
Hacsak nem hazudott.
Sosem hazudok.
Már megmondtam, mindig igazat mondok.
- Hazudtam? - Akkor létezik.
Igen, kurvára létezik.
- És közel van? - Igen.
Akkor miért maradnánk itt?
- Nem mondta, hogy kéne. - De, igen.
- Nem. Azt mondtam… - Hogy maradhatunk.
Pontosan.
Hallgass anyukádra! Oké?
Baszódj meg!
Hé, ne legyél tiszteletlen!
Nem akarok bajt.
Csak egy kicsit fáradt, ennyi.
Hát persze.
Hosszú volt az út.
Nekem mondod?
Ti régről ismeritek egymást, nem?
Igen.
Régről.
Tudjátok, velem mindig ez történik.
Találkozok emberekkel.
Együtt utazunk…
aztán minden különösebb ok nélkül…
szétválunk.
Aztán újra találkozok velük.
Hónapokkal később.
Újra látom őket egy másik helyen.
Mintha…
mind lazacok lennénk…
amik árral szemben úsznak…
de mind…
egy folyóban vagyunk.
Talán…
Talán már nem maradtunk sokan.
Hát ez az!
Igen.
Akkor miért ne mennénk a leszállópályára?
Szerintem a valódi kérdés az…
hogy miért mennénk?
A repülő miatt.
Ami hová visz?
Valahova máshova.
Igen, máshová.
Az emberek mindig máshová akarnak menni.
Folyton csak keresik
az arannyal teli üstöt a szivárvány végén.
Kedvesem…
a Földön is megtalálhatod a mennyországot, ha akarod.
Tudod? Vagy a poklot…
ha azt választod.
Látod, mit kell elviselnem, haver? Teljesen meghibbantak.
Talán nincs is hová mennünk.
Talán jobb, ha meghúzzuk magunkat valahol.
És kivárjuk a végét.
Igen?
Te könnyen beszélsz.
Igen?
Miért?
Tudod te.
Anna!
Nem, hadd beszéljen!
Halljam! Mondd el, miért!
- Mert haldokolsz. - Hé!
Nekem úgy tűnik, nincs baja.
Hosszú utat tettünk meg.
Csak fáradt.
Igen.
Mesélek egy történetet.
Kérlek!
Tudod…
egyszer már meghaltam.
Láttam a túlvilágot meg minden.
- Hiszek neked. - Higgy is, tesó!
Egy árokban feküdtem…
a halottak között.
Hogy felzabáljanak a patkányok és a férgek.
Egyszer már meghaltam.
Sajnálattal hallom.
De felkeltem.
Lenyűgöző.
Így is mondhatjuk.
Tudjátok…
maradtak kérdéseim.
Ott feküdtem az árok mélyén…
egyre gyengébben…
és anyám hangját hallottam.
Könyörgött nekem.
Szólongatott.
Könyörgött, hogy bánjam meg a bűneimet, mielőtt túl késő lesz.
Mert sosem lehet tudni.
Még akkor is, ha semmiben sem hiszel…
nem árt bebiztosítani magadat.
És a francba is…
azt mondta, nagyon fogok neki hiányozni.
Szóval kurvára tegyek meg mindent, hogy a mennyországba jussak…
és újra láthassam őt.
Bűnbánat.
Ennyi.
És megtetted?
Nem.
Még nem.
De a rohadt életbe!
Tudom, hová tartok.
Ezen semmi sem változtat.
Anna!
Csináltam desszertet.
PATTHELYZET
Sajnálom.
Az a helyzet…
hogy megrekedtem ebben.
Már valaki más vagyok.
Nem számít, hogy mit gondolok magamról.
Ez vagyok én.
Csak a lányomra tudok vigyázni…
senki másra.
Kibaszottul kristálytisztán látom.
Egyetlen feladatom van.
Vigyázni rá.
Szóval mindenki más…
elmehet a picsába.
Mert valószínűleg meghaltok.
Szóval…
Nem sajnálom.
Bárcsak sajnálnám…
de nem sajnálom.
Nem volt más választásom.
Öcsém!
Bárcsak tarthatnék egy kis szünetet!
Pihennék egy kicsit.
Egy átaludt éjszakától fáradtabb lettem.
Hát…
Már a múlté.
Ránézek a desszertre.
DESSZERT
Mi a faszt tettél?
Induljunk!
A VÖLGY
Mikor érünk a leszállópályára?
Holnap.
A völgyben melegebb lesz?
Igen, talán.
Azt mondtad, sütni fog a nap.
Azt mondtam?
Igen, azt mondtad.
Várj!
MEGNYUGVÁS
Anyám hol van?
Tudod…
mindig, ha behunyom a szemem…
azt várom, hogy többé nem nyitom ki.
De valahogy…
mindig felébredek.
Talán vártam valakire.
Érted, amit mondok?
Látod…
ezért bírlak téged.
Mindig készenlétben vagy.
Mindent észreveszel.
Igazad volt.
Rólam.
Egy ideje már haldoklom.
De nem ment.
Nem ott akartam.
Nem úgy.
Mint a többiek.
De végre…
megtaláltam a helyet, ahol megpihenhetek.
Csak ennyit akarok.
Csak egy kis megnyugvást.
De…
képtelen voltam megtenni.
Be kell biztosítsam magam. Sosem lehet tudni.
Szóval…
segítesz egy régi barátodnak?
Én is megtenném neked.
Kérlek!
Jól van.
Jó kislány.
Oké.
Még mindig jól nézek ki, nem?
Sose hagyd el anyádat!
Soha.
Vigyázz rá!
Rajta!
Ez a beszéd!
Jól van.
Semmi baj.
A feliratot fordította: Kiss Hajnalka