NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
MÖKKI
ELK VALLEY -MÖKKI
Näettekö? Kuten sanoin!
Kuulitteko? Tuo on propaanivoimaa!
Uskotko minua nyt?
Hei!
Ei hätää. -Pysytään yhdessä.
Näetkö? En valehdellut.
Katsokaa tätä!
Meillä on vettä. Meillä on ruokaa.
Meillä on lämpöä.
Meillä on sähköä.
Minähän sanoin!
Olen kuullut tästä paikasta. En ole koskaan käynyt, mutta kuullut olen.
Mitä?
No niin!
Eikö?
Katsokaa tätä! Tulkaa.
Tämä on taivas.
Mitä sanot?
Tule.
Anteeksi.
Kauniita unia, tytöt!
Vettä.
Menetkö suihkuun?
Voin pestä hiuksesi.
Ei tarvitse.
Mene ensin.
KAUNIITA UNIA
Äiti.
Lähdemmekö huomenna?
Totta kai.
Hyvä.
Käy suihkussa. Olosi paranee.
Pian. Olen kunnossa.
Muistatko, miten sain sinut nukahtamaan?
Lauloin.
Älä.
Rakastan sinua valtavasti.
Minäkin sinua.
Olemme siis samaa mieltä.
Olet tyhmä.
Älä murehdi huomisesta.
Pääsemme sinne -
ennen muita.
Pääsemme koneeseen, lupaan sen.
Otan ensimmäisen vahtivuoron.
Voit nukkua.
Nuku sinä.
Anna. -Olen kunnossa. En ole väsynyt.
Miten et ole väsynyt?
En tiedä.
Halusit aina, että keksin sinulle tarinan.
Se on vaikeampaa kuin luulet.
Joten...
Valitsin -
tarinan, joka kertoo -
hiirestä,
joka murtautui leipomoon -
ja söi kaiken ruoan.
Sitten halusit, että luettelen kaikki hiiren syömät ruoat,
ja sanoin: "Donitsit."
Sitten kysyit: "Mitä muuta, äiti?"
Ja minä sanoin:
"Leivän."
"Mitä muuta, äiti?"
"Keksit."
"Mitä muuta, äiti?
Entä kakut?"
"Kyllä, kakut."
Ja sitten -
hiiri piti -
liikaa ääntä -
ja herätti kissan.
Jotain sellaista.
HAAMUT
JALANJÄLJET
ÄLÄ HÄIRITSE
Hei.
Boone.
YLÖSNOUSEMUS
Anna.
Mitä? -Missä tyttäreni on?
Eikö hän ole kanssasi?
Äiti!
Terve, Rose.
VIIMEINEN EHTOOLLINEN
Niin kuin -
kolmekymmenen tai 40 päivän edestä propaania.
Ainakin!
Ja vuoden edestä juomia, ruokaa, tarvikkeita.
Kerroin hänelle. Enkö?
Minähän kerroin. Enkö kertonutkin? Kerroin.
Eikö niin? Enkö kertonut tästä paikasta?
Kerroin hänelle.
Hän ei uskonut, mutta kerroin hänelle.
Kunnes viinitelineet tai säiliöt -
tyhjenevät.
Teimme ennen viiniä.
Perheeni.
Asuimme kukkulalla.
Tiesin tästä paikasta.
Voit kysyä heiltä.
Kerroin heille.
Voit kysyä heiltä.
Tiesin tästä.
Näetkö tämän?
Näen.
Pysy luonani -
ja näytän sinulle paljon asioita.
Niin, tunnen paljon ihmisiä.
Pehmeät sängyt.
Turvalliset ovet.
Voin taata,
ettei täällä ole yhtään tartunnan saanutta.
Ei yhtään.
Nadie.
Oletko siitä varma?
Totta kai olen siitä varma.
Onko huoneet tarkistettu?
Tietenkin tarkistin kaikki huoneet. -Etkä tarkistanut.
Mitä?
Et tarkistanut kaikkialta, koska ne ovat täällä.
Paskapuhetta.
Älä kuuntele häntä. Tuo on puppua.
Kaikella kunnioituksella,
niitä ei ole täällä.
Niin no.
Minua ei kiinnosta paskaakaan.
Katto pään päällä yön yli kelpaa.
Niin monta yötä kuin haluat.
Ehkä kaikki yöt.
Ehkä kaikki yöt!
Niille kaikille!
Entä lentopaikka?
Vitut lentopaikasta.
Juuri niin.
Ymmärrätkö?
Alan kallistua -
"vitut siitä" puoleen.
Minulle kelpaa katto pään päällä -
ja keittolevy.
Mitä sitten?
Ei lentopaikkaa ole.
Hän sanoi, että on.
Hänkö sanoi?
Niin.
Paitsi jos hän valehtelee.
Hei, en valehtele. Sanoin, etten valehtele. Puhun aina totta.
Valehtelinko? -Onko se siis siellä?
On se siellä todellakin.
Ja onko se lähellä?
On!
Miksi sitten jäisimme tänne?
Hän ei sanonut, että pitäisi jäädä. -Sanoipa.
Sanoin... -Hän sanoi, että voimme jäädä.
Juuri niin!
Kuuntele äitiäsi. Onko selvä?
Haista paska.
Hei!
Vähän kunnioitusta!
En halua kähinää.
En halua kähinöitä.
Hän on vain vähän väsynyt.
Tietysti.
Matka on ollut pitkä.
Sanopa muuta.
Tehän olette tunteneet toisenne kauan?
Voi kyllä.
Kovin kauan.
Minulle käy niin aina.
Tapaan ihmisiä.
Matkustamme yhdessä -
ja sitten jostain syystä -
eroamme. Me erota.
Sitten näen heidät uudestaan.
Kuukausia myöhemmin -
näen heidät taas toisessa paikassa.
On kuin -
olemme kaikki lohia,
uimme ylävirtaan,
mutta olemme -
samassa joessa.
Ehkä…
Ehkä meitä ei ole enää paljon jäljellä.
Siinä se!
Siinä se, niin.
Miksi emme sitten menisi lentopaikalle?
Parempi kysymys on,
miksi menisimme.
Päästäksemme koneeseen.
Minne menisimme?
Jonnekin muualle.
Niin, jonnekin muualle.
Ihmiset haluavat aina mennä muualle.
Aina etsivät -
kultapataa sateenkaaren päässä!
Kultaseni...
Voit löytää taivaan maan päältä, jos haluat,
tai helvetin,
jos niin valitset.
Tätä minun täytyy sietää. Ihan hullua.
Ehkei ole mitään muuta paikkaa.
Ehkä on parempi pysyä paikoillaan.
Odottaa tämän loppua.
Niinkö?
Helppo sinun on sanoa.
Niinkö?
Miksi?
Tiedät kyllä.
Anna.
Ei, anna hänen puhua.
Antaa tulla.
Kerro miksi.
Koska teet kuolemaa. -Hei!
Hän näyttää olevan kunnossa.
Matka on ollut pitkä.
Tyttö on väsynyt.
Niin on.
Kerron sinulle tarinan.
Kerro ihmeessä.
Nimittäin -
olin kuolleena.
Olen nähnyt sen. Toisen puolen. Kaiken sen.
Uskon sinua. -Usko pois.
Makasin ojassa -
kuolleiden joukossa.
Jätettynä rotille ja toukille.
Olin kuolleena.
Onpa ikävä kuulla.
Mutta nousin ylös.
Mahtavaa!
Niinkin voisi sanoa.
Nimittäin -
minulla oli vielä kysymyksiä.
Makasin ojassa.
Kuihduin pois,
kun kuulin äitini äänen.
Hän aneli.
Kutsui nimeäni.
Hän pyysi, että katuisin, ennen kuin olisi liian myöhäistä.
Koska ei ikinä tiedä.
Vaikka ei uskoisi mihinkään,
kannattaa pelata varman päälle.
Ja niin...
Hän sanoi, että hän jäisi kaipaamaan minua.
Joten minun olisi parasta tehdä kaikkeni päästäkseni taivaaseen -
ja nähdäkseni hänet taas.
Kadu.
Siinä se.
Kaduitko?
En.
En vielä.
Mutta perhana.
Tiedän, minne olen menossa.
En voi muuttaa sitä.
Anna.
Tein jälkiruokaa.
UMPIKUJA
Anteeksi.
Asia on niin,
että olen jumissa.
Olen joku muu nykyään.
Sillä ei ole väliä, pidänkö siitä vai en.
Tällainen minä olen.
Voin huolehtia vain hänestä.
En muista.
Se on päivänselvää.
Elämälläni on yksi tarkoitus.
Ja se on hän.
Joten muut voivat -
painua helvettiin.
Koska he varmaan häviävät.
Joten…
En ole pahoillani.
Kunpa olisin…
Mutta en ole.
En voinut muuta.
Pahus.
Saisinpa vain hengähtää.
Levätä hetken.
Yksi nukuttu yö teki minut väsyneemmäksi.
No...
Menneen talven lumia.
Tarkistan jälkiruoan.
JÄLKIRUOKA
Mitä helvettiä sinä teit?
Me lähdemme.
LAAKSO
Milloin pääsemme lentopaikalle?
Huomenna.
Onko laaksossa lämpimämpää?
Ehkä.
Sanoit, että aurinko paistaisi.
Sanoinko?
Sanoit.
Hei!
LEPO
Missä äiti on?
Tiedätkö...
Joka kerta, kun suljen silmäni, minä...
Luulen, että ne pysyvät kiinni.
Mutta jotenkin -
herään aina vain.
Ehkä odotin jotakuta.
Ymmärrätkö?
Siksi pidän sinusta.
Olet aina valppaana.
Huomaat kaiken.
Olit oikeassa.
Minusta.
Loppuni on lähestynyt pitkään.
Mutta en voinut,
en siellä.
En sillä tavalla.
En kuten muut.
Mutta…
Löysin vihdoin lepopaikan.
En halua muuta.
Vain levätä hieman.
Mutta…
en pystynyt siihen.
Pitää pelata varman päälle, koska ei voi tietää.
Joten...
Voisitko auttaa vanhaa ystävää?
Tekisin samoin sinulle.
Pyydän.
Kiltti.
Selvä.
Hyvä.
Selvä.
Näytän yhä siistiltä, enkö?
Älä koskaan jätä äitiäsi.
Koskaan.
Pidä hänestä huolta.
Tee se.
Niin sitä pitää.
Ei hätää.
Tekstitys: Iina Fagerlund