ЗА КНИЖКОЮ «МІСТЕР І МІСІС АМЕРИКАНСЬКИЙ ПИРІГ»
ДЖУЛЬЄТ МАКДЕНІЕЛ
ПАЛМ-РОЯЛЬ
- Дякую. - Це вам.
ЗВ'ЯЖИ-МЕРТВОГО
«Зв'яжіться з мертвими».
Прийом… бутлеґер.
Якщо ви мене чуєте, я шлю повідомлення щодня об 11:00.
- Лінда? - Прийом, Максін Деллакорт.
Лінда у світі духів?
О, Максін, я пережила неймовірні пригоди.
Ще б пак. Ліндо, розкажи мені про світ духів.
Дивовижно, як доля й карма
химерним чином виводять нас на несподівані стежки.
Коли Даґ викинув мене на кубинському пляжі,
я днями блукала по бананових плантаціях,
покинутих тираном після революції.
А тоді я потрапила у казкову тутешню громаду,
яка прийняла мене у свої обійми.
Там я зустріла його.
Чой Ґевара.
Саме так. Зведений брат Че.
Бувайте, діти.
Чой.
Лінда. Хочеш зайнятися сексом?
Для мене це честь.
Чи це доля? Карма? Божевільний збіг? Хтозна.
- Але… - Максін, я закохалась.
Він возить мене в неймовірні місця.
Перша зупинка – Амазонка.
Ми приєдналися до групи корінних жительок,
які боролися проти вирубки такого дорогого їм лісу.
У моєму житті стільки сенсу, Максін!
Не можна зволікати.
Нарешті статки Роллінсів зупинятимуть страждання, а не множитимуть.
Максін, тебе знайде кур'єр у четвер 17-го числа.
Він скаже кодову фразу «банановий слизняк».
І передай сто тисяч готівкою.
А я спішу поширювати грамотність у Сьєррас-Чікас. Па-па!
То Лінда жива?
Це просто радіоприймач.
Чорт.
- Непогане перше побачення? - Ага.
У мене попкорн застряг у зубах.
Прямо в роті.
Вибачте, це щось дивне. Дуже недоречно.
Стільки солі й масла по всьому роті, на язику…
- Ви ж розумієте? - Ага.
Я не проти масла й солі…
Ні. Я не цілуватимусь на першому побаченні.
Треба дочекатися до третього, але скажу одне: ви мені подобаєтеся.
А ви – мені.
Марджорі Мерріветер-Пост сьогодні влаштовує в себе танці.
Хочете піти? Два побачення за день.
Роберт сказав, що я застану тебе тут. Можливо, на гарячому.
Ми не… що ти там подумала. Ми нічого не робимо.
Слово скаута.
У мене для тебе радіопослання.
Лінді потрібно 100 000 доларів.
Що? Чорт.
Роберте!
Я запізнююся до Евелін, а ми йдемо викупляти «Палм-Рояль».
І мені потрібно зняти 100 000 доларів для Лінди.
Чому не візьмеш грошей з рахунків Роллінсів?
Не можу, бо рахунки заморожені. Через мене.
А якщо Евелін дізнається, то здере з мене шкуру.
Максін, ми вже про це говорили.
Норма не Норма, а тому не могла віддати мені ні грошей, ні будинку.
Усе це Даґласове.
І я претендую на половину. Просто прошу про невеличкий завдаток.
- Говори з Даґласом. - Не можу!
Він же все передасть Пінкі.
Ага.
Максін, відповідь – ні.
Чому портрети не на стінах?
За заповітом
я повинен передати їх залу Деллакортів у Швейцарії.
То Нормі ти послугу зробиш, а Максін – ні.
Та ще й фальшивій Нормі,
бо справжня Норма – це скелет підлітка
десь на європейському цвинтарі.
Люблю тебе, Максін.
І я тебе.
Понад шість мільйонів золотом.
Половина моя, половина розпорядника, тобто твоя.
Чудово. Кажуть, золото закласти найлегше.
Нащо тобі щось закладати?
Поки що не треба. Але раптом
колись виникне така потреба.
Максін, мені переживати?
Аж ніяк. Просто думаю про майбутнє.
Знижена ціна «Палму» – три мільйони,
то кожна віддасть свою половину,
і після купівлі в нас лишиться по півтора мільйона. Ясно?
- Як день. - Добре. Вперед, партнерко.
- Ага. - Сідоніусе.
Ми отримали всі три підписи.
Девідсоли. Донаг'ю.
І, безперечно, Деллакорти.
Чудово. Де гроші?
Та-да.
- О боже. - Скажи.
Хочете сказати, що ви платите золотом?
- Саме так. - Ні, ні. Гляньте.
- Що? - Серійний номер.
І що?
Його можна вистежити. Я не прийму оплату золотом, яке можна вистежити.
Чому?
Через Вітбі. Вітбі зіпсували золото для всього Палм-Біч…
- Яхт-клуб. - Яхт-клуб? Який яхт-клуб?
- Яхт-клуб. - Потім розповім.
Продаж майже погодили, а тоді помітили на всіх зливках
нацистського орла.
Це багато кого образило, і рикошетом долетіло до федеральних резервів,
і тепер Америка розглядає рішення
взагалі відмовитися від золотого стандарту – завдяки Вітбі.
То його не закладеш?
Його не закладеш.
Прийму лише готівку.
Ти знала, що в Палм-Біч золото не приймають?
Аякже, знала. Просто марнувала наш час.
Вибач, люблю винити інших.
Якби це був минулий сезон, то я б обчистила Деллакортів,
забрала б і продала 20–30 статуеток.
Може…
Ходімо в будинок Роллінсів.
Там багато старих цяцьок, вартих більше, ніж тонна золота.
Непогана думка.
Ага.
Тільки там усе під замком.
З тунелями не пропадемо.
Максін, мушу визнати, часом ти мене дивуєш.
Поволі. Ні. Ти геть не штовхаєш.
Вибач. Сама спробуй і побачиш.
- Ти й з місця не зрушиш. - Дивись.
Отак.
- Ти дуже сильна. - Дивися й учися.
О, Дік.
Дік, це так пікантно, просто смакота. Я в захваті.
Колосально.
Дік, ти такий брудний.
О боже. Перестань.
Ні, ти клади слухавку. Ага. Па-па.
Дік Ніксон. Герой, американський полководець.
Він про мене запитував?
Власне…
запитував.
Йому сподобалося, що ти балотуєшся в мери, але він мене обскакав,
і саме тому він президент.
Перрі, він хоче, щоб ти балотувався від демократів.
Я проти.
Зважаючи на те, що я офіційно найбільша донорка Демократичної партії в Палм-Біч
завдяки Акселю, він хоче, щоб я зібрала якнайбільше невдах-демократів,
і тоді республіканці гарантовано домінуватимуть на виборах.
І почну я з тебе, Пер. Чи не геніально?
Оголосиш про це сьогодні
на сквер-дансі в Марджорі Мерріветер-Пост.
Там будуть усі кандидати в мери.
То я маю перед усіма вдавати демократа?
Угу.
Вибачте. Ви бачили Даґласа?
Я думала, що він з тобою.
А я думала, що він з ним.
А я думав, він зайнятий чимось своїм.
Коли ти його бачила?
Як прокинулася, на дивані його не було.
Якби ви спали разом, було б легше тримати його вдома.
Він постійно торочив, що його забере Пінкі. Може, забрав?
Точно не забрав.
У такі миті допомагають довгі дружні
обійми, які грітимуть тебе цілий день.
Перрі, Міці тебе не обійматиме.
Ось що ми зробимо.
Заскочимо до Пінкі й Ракель, глянемо, чи він не в них,
а тоді вирушимо на сквер-данс.
А обійняти?
Коханий, ніхто не хоче обійматись.
ДОНАГ'Ю В МЕРИ
Добрий день, я до Ракель.
- Максімо, це хто? - Якась жінка.
- Дайно. - Привіт.
- Я тебе не чекала. - Привіт.
Я трохи зайнята.
Зайнята чим…
Ми з Пінкі готуємо одну подію.
Можна тебе на хвильку?
Це в тебе вже другий триместр?
Ти бачив того типа? У нього погляд убивці.
Ага. То в тебе вже пухнуть щиколотки…
Ти ж не думаєш, що його реально вб'ють?
Маля вже штовхається?
Рятуйте!
Вибач, що без попередження. Я заїхала спитати,
чи ви з Пінкі прийдете на сквер-данс у Мадж Пост.
Мерові Барнгіллу потрібна ваша підтримка.
Ти ж тепер демократка.
Можливо, я таки очолю демократичну машину Палм-Біч.
Дік Ніксон доручив мені зібрати кандидатів-невдах,
щоб республіканці перемогли.
Чудово.
Я все зроблю для Діка.
Жінки готові й не на таке.
Рятуйте!
Що це було?
Ти про що?
Оце.
Кабан знову пробував утекти.
Якщо втече…
Пінкі відріже тобі язика.
Він розумніший, ніж здається.
Він повністю розжував мотузки, уявляєте?
Кинь йому харчів на два дні й замкни двері.
А коли візьмешся за нього,
спусти кров якнайшвидше,
бо крики привернуть увагу.
Дякую, любий.
Боже.
Знаєш іспанську?
Ні! Просто повторила за тобою. У мене хороший слух.
А от часу в мене небагато… дуже мало часу.
- Авжеж. - Тому я піду.
А ти не… просто… Дякую, Ракель.
Він у них.
Я чула, як він метався,
а вони іспанською сказали, що його вб'ють.
Вони не знали, що я вивчила іспанську…
- Від Едді. - …коли рік жила на Ібіці,
до твого відома, Перрі.
Я стану вдовою?
Час іще є. Сьогодні його не вб'ють,
бо вони йдуть на сквер-данс до Марджорі Мерріветер-Пост.
Які холоднокровні.
Було б гірше, якби вони перерізали йому горло,
- а тоді пішли на танці. - Це правда.
Звернемося в поліцію.
- Без поліції, Міці. - Тоді у ФБР.
І без ФБР.
Перрі, ти що?
Якщо ми підемо в поліцію, Даґстера зразу вб'ють.
Ні, ми підемо на танці,
і ти напустиш на Пінкі свого жіночого шарму.
- Що це значить? - Що доведеться імпровізувати.
- Влучно. - На кону життя Даґстера.
Якщо комусь у машині, Міці, потрібні обійми,
просто скажи.
Перрі, їдь уже.
Вести з тобою справи – суцільне задоволення.
Тримай себе в руках.
Усе зробимо швидко, як спритні злодії.
Куди спішиш? Речі нікуди не підуть.
У мене невеличкі плани… вечеря.
У тебе побачення? З ким?
З найкращим адвокатом/гінекологом Палм-Біч – доктором Дасті Меджіком.
І мені треба вісім годин на підготовку та банку майонезу.
Друге побачення.
Максін, друге побачення? Яка прикрість.
Прикрість? Не розумію чому.
Я просто практикуюся.
Нагадую собі, як це.
Максін, у доктора Дасті все непогано, але не на рівні Палм-Біч.
Він заробляє собі на життя, тому годиться для практики, як нагоду
струсити павутину.
Скажи чесно, люба, скільки часу минуло?
Ну… багатенько.
У тому й прикрість.
Чемні дівчата чекають третього, але часом і після другого
хочеться віддатися повністю.
Гадки не маю, про що ти.
Ну, мені соромно про це говорити.
Про що?
За життя я була лише з Даґласом.
Кажеш, що ти тільки з…
Знаєш…
- Це що? - Кривий член.
Тобто «кривий член»?
У мене є надійна інформація,
що Даґласів «дружок» дивиться набік.
Це тебе не стосується,
…але… але він справді
формою трохи нагадує літеру Г.
Люблю, коли чутки підтверджуються.
То вони не всі такі?
Більшість, Максін, стрункі, як ракета «Сатурн».
- Як олівець? - Але товщі.
А як ти дізналася про Даґласового даґласа?
Цю байку всі знають.
Давним-давно Даґлас, Перрі і їхні пустоголові брати в парубоцтві
грали стару добру гру з парубоцьких вечірок «Цеглина на члені».
Назва все пояснює.
Кажуть, Даґлас витримав цілий шлакоблок.
Не дивно, що бідолашному Скіту довелося везти його в травмпункт,
ну а далі ти знаєш.
Господи, тому в мене проблеми з нирками?
Боже мій.
Де моє барахло?
Мабуть, у федералів.
Я думала, що мені заморозять активи, а не все конфіскують.
Виродки навіть птахів забрали.
А жодна пір'їна Лінді не належала.
Евелін, глянь, це ж облік.
Яка гидота. Тут буквально все.
Каталогізували мої старі накладки. Окремо на ліву й праву цицьку.
Евелін. Глянь, квитанція.
«П'ять тисяч доларів».
І закласти нема чого.
Що нам робити?
Алло.
Що робиш?
Просто читаю.
Сьогодні всі йдуть на Рональдову парубоцьку вечірку.
Я лишуся на службі один.
Атмосфера тут не дуже романтична,
але в мене є все для пікніка.
На двох.
- Якщо хочеш. - Залюбки.
Роберте!
- Скоро буду. Бувай. - Роберте!
Що?
Треба продати ті картини.
Я їх уже відправив.
То поверни.
Їх уже відіслали.
Паскудство.
Дай мені хвилинку.
Мені цікаво.
Скільки взагалі грошей на рахунках Деллакортів?
Я тобі не скажу.
Усе ще шукаєш гроші?
Будь ласка. І так.
Багацько.
Багацько? Ти не договорюєш.
А якщо так?
Ти випишеш мені чек на багацько грошей.
А я випишу тобі боргову розписку.
Візьму золото Роллінсів, обміняю на готівку й усе тобі поверну.
Це короткострокова позика, про яку я знаю,
адже тепер я міжнародна бізнеследі.
Максін, я цього не робитиму.
Ти вирішила не казати Даґласові, а я погодився,
бо так буде краще.
Чому ти такий спокійний?
Бо я біжу трахатися з агентом ФБР.
Па-па.
Егоїст!
Максін!
Отримала ще одну радіопередачу,
на жаль, не від бутлеґера.
Мусон усе зніс!
Збільш суму до двохсот тисяч!
І пам'ятай, Максін, «банановий слизняк».
Діти Сьєррас-Чікас надіються на тебе.
Стільки тексту на такому крихітному аркуші.
Курси секретарів Кетрін Ґіббс.
Я відчиню.
- Добридень. - Добридень.
- Привіт. - Привіт.
Нічогенький у вас будинок.
Він не мій. Формально. Поки що ні.
Не знаю.
Ви забули про друге побачення.
Ні! Аж ніяк.
Я лише про нього й думала.
Ось у чім річ. Мені жаль, але мусимо його скасувати.
Не скажете чому?
У мене біда.
Дві біди, з якими треба розібратися. Прямо сьогодні.
По-перше, квіти в'януть скорше,
ніж коров'яче вим'я в Сахарі.
О ні. Який жах.
Можна вазу? Води?
Отам. У барі. Зліва за стіною.
Скільки тут туалетів?
Багато.
І у всіх працює злив?
Ох.
Який ви.
По-друге,
за минулі 20 років стосунки у вас були лише з чоловіком,
і це класичне тривожне уникнення.
Розумієте, моя гінекологічна практика така успішна,
бо вона посилена другим докторським ступенем з психології.
Другим докторським ступенем?
Я, так би мовити, ВМЛ.
Високо мотивована людина.
Ми підемо на друге побачення,
а тоді на сквер-данс до Марджорі Пост,
і ви розкажете про ці біди.
Дечого я вам розповісти не можу,
бо це стосується…
Стоп. Я можу розповісти про ситуацію з Ліндою,
бо ви мій адвокат і є адвокатська таємниця.
Бінґо.
А ще я можу розповісти про міжнародні бізнес-проблеми з Ліндою.
- Вип'єте щось? - Так.
Нам з Евелін потрібно три мільйони, щоб гарантовано купити «Палм-Рояль».
На вже. Сьогодні.
А Лінда веде…
термінову просвітницьку місію в джунглях, і їй треба 200 000 доларів.
- Також на вже. Сьогодні. - Так.
Усе, що лишилось у Роллінсів, –
це золоті зливки, якими не заплатиш.
Бо завдяки Вітбі золото в Палм-Біч не цінується. Через нацистів.
Як бачите, я справді не можу піти на побачення.
Та ну, навпаки.
На побачення тепер іти обов'язково.
Обов'язково? Чому?
Знаєте, хто викупив у Вітбі нацистське золото?
Хто?
Не хто інший, як Марджорі Мерріветер…
- Пост. - Пост.
Усе те лайно було безцінне!
Тепер ніхто не знає справжньої вартості речей?
Цілий салон у стилі Чіппендейл.
Може, це наш шанс.
Про який шанс мова, якщо конфіскували все моє життя?
Ніби мене й не існувало!
А ще це нова сторінка.
Легко тобі казати.
Твоє життя не оцінили в п'ять тисяч доларів.
Ні, але мене з рідними опівночі кинули на човен
в одних сорочках,
щоб утекти з найкрасивішої тюрми на землі й уникнути страти.
Едді, з твого боку нечесно
тримати в рукаві такий козир, коли я в біді.
Так усе й було.
Дякую, що нагадав.
Усе одно…
Є одна річ, яку я хотіла б зберегти.
Її для мене замовив Скіт.
Золота статуя мене з моїх найкращих часів танцівниці.
Я так її любила.
Хай там як…
нашу мрію знищено.
Це все через мої амбіції. Яка я дурна.
А я так мріяв побачити їхні обличчя,
коли всі усвідомлять, що недооцінили тенісиста.
Ти куди?
Зробити коктейль. Тобі.
Що таке?
Просто поспішна думка. Не зважай.
Евелін.
Просто різка ірраціональна думка, що…
ти від мене йдеш.
Звідки такі думки?
Бо я тебе розчарувала.
Вибач за цю імпульсивну реакцію.
Ох і день.
Ох і життя, якщо чесно.
Я різне почуватиму.
Та коли я щось почуваю, це не значить, що я від тебе йду.
Евелін. Що?
Евелін, у тебе ж є спорядження для родео й остроги?
Аякже. А що?
Після моєї вечері ми з тобою
вирушаємо на старомодну гулянку, на якій продамо зливки.
Ходімо.
Ласкаво просимо на танцювальну вечірку Мардж у прекрасному Мар-а-Лаґо.
- Он вони. - Де?
Отам. Посадили Даґа й витанцьовують.
Коханий, усе гаразд.
Мене нудить.
Ні, ні. Міці, це твій шанс.
Попу назад, груди вперед. Танцюй туди й благай Пінкі.
Це ж об'єктивація.
Маленька Міці-Міц, ти хочеш визволити Даґласа чи ні?
Міці, я це зроблю. Заради тебе.
Що саме?
Якщо вони тут,
значить він там. Один.
Значить це мій єдиний шанс урятувати брата по парубоцтву,
тобто Даґі-Баґі, тобто твого чоловіка.
І я його врятую… заради тебе.
- Я піду в поліцію. - Стоп, що ти сказала?
Я сказала: «Мене нудить. Треба сісти».
Ви зареєстрований виборець у Палм-Біч?
Ви демократ?
Схожі на демократа.
Уперше чоловік хоче розв'язувати мої проблеми.
Зазвичай проблеми розв'язую я.
Мушу визнати… це мене бентежить.
Надіюся, в позитивному сенсі.
Так.
Ви, безперечно, впевнений чоловік.
Коли я вас побачив, то зразу зрозумів.
Що саме… Що саме зрозумів?
Що ви така ж, як і я.
Ви вирішуєте, Максін. Ви дієте.
Ви бачите шестерні світу
і точно знаєте, по якій ударити,
щоб отримати бажане.
Спитаю вас прямо, Максін. Що ви хочете?
Я ще не дивилась. Думала скуштувати алігатора.
Від життя? Що ви хочете від життя?
Боже.
Мене ще ніхто про це не запитував.
Справді?
Скільки я себе пам'ятаю,
ніхто ніколи реально на мене не зважав.
Це просто… Розумієте?
Я завів за це мову, тому що, Максін,
ви мені подобаєтеся.
Не брехатиму, мене раніше кривдили.
Хоч поведінкою я цього не показую.
Бідолашний. Ви встигли обпектися. Вибачте.
І тому я засумнівався,
коли відчув, що вам важко жити далі після розлучення.
Найбільше в житті я прагну любові.
Знаю, це банально й старомодно,
але, докторе Дасті, це так.
Я вірю в кохання.
Я візьму вас за руку.
Максін, у коханні нема нічого банального.
Тому скажу відверто:
якщо я й дозволю коханню знову розворушити моє серце,
то мушу знати одне.
Що ви його забули.
Клянуся. Інакше я б тут не сиділа.
Деякі люди кусаються, але точно не я.
Це я й хотів почути.
- І це… - Вибачте, що перебиваю.
Ласкаво просимо в «Ікло та хвіст».
Провідний гурманський ресторан у Локсагатчі, який частує алігаторами.
Мене звуть Джедебедая, і я ваш алігаторний сомельє.
Сьогодні в меню Есмеральда.
Есмеральда матиме дещо солоний смак –
для поціновувачів океанічних екземплярів.
А тут у нас Джейк.
Джейк буде трошки жилавіший,
але з класичним і таким бажаним душком.
І наша особлива пропозиція.
Міс Гільдеґард годували виключно черешнями,
а тому в неї буде надзвичайно солодкий посмак.
- Гільдеґард. - Гільдеґард.
Цур. З тебе кола.
Почнемо ми з 20 унцій ікри,
мені мартіні на джині…
з лимоном. А…
Ти ж не будеш колу?
О, точно ні. Просто так кажуть.
То що буде дама?
Стрибунець.
У вас же є какао-лікер?
Ще б пак.
Я принесу напої, а тоді почнемо це свято алігаторів.
Дякую, «Джебедадебеда».
Шкода, що пропускаєш парубоцьку вечірку.
- Ця мені подобається більше. - Це точно.
Але агенти не так часто одружуються.
Мені жаль, що тобі більше не можна до мене.
Знаю одне місце. Мотель на заході Палм-Біч.
Так званий «мовчазний» мотель.
Раз до тебе більше не можна.
Здається, я в тебе закохуюсь.
Не скажеш,
що теж у мене закохуєшся?
Можемо вжити якесь інше слово?
Це годиться. Перевірене часом.
Просто того сезону я зустрів одну людину
і збирався заради нього покинути все, але…
Але що?
Ти його заарештував.
Коли Максін тобі його здала.
Той аферист.
Це… іронічно.
І ти його кохав?
Усе пролетіло блискавично.
Та це слово торкнулося мого серця.
Тому хочу для нас нове слово.
Хочу майбутнє.
Можу пообіцяти тобі мить,
а тоді ще одну мить.
А коли цих «митей» стане достатньо, то це й буде майбутнє, правда?
- Є тут хто? - Ховайся.
Є тут хто?
Хочу повідомити про викрадення.
- Негайно. - Так, мем.
Що з вашою сорочкою?
Я саме закінчував зміну.
- А це що? - Буду за хвилинку.
- Можна? - Пригощайтеся.
Маля дуже любить нарізку.
Боком у центр, і повернись Далі голова – не забарись
- Штовхаєте? - Ага.
- Скільки тут скарбів. - Марджорі – першокласна барахольниця.
Господи помилуй.
- Це ж яйця Фаберже. - Саме так, Максін.
З дванадцяти імперських яєць Романових
вона зібрала одинадцять.
Бе-бе-бе.
Доведеться продати свою чашу.
Мені байдуже, навіть якщо в цю чашу скрапувала кров
пораненого пеніса святого Як-його-там.
Я не дам ні на пенні більше від ринкової ціни в сріблі!
Мінус 40%.
Діти. Нащо взагалі їх заводити?
Це, мабуть, вона.
Максін, говори тоді, коли до тебе звертаються.
У зовнішньому світі Мадж Пост – солодка булочка,
але за зачиненими дверима вона зірве тобі лице
швидше за шимпанзе і попросить
потушкувати його собі до сніданку.
У мене погане передчуття.
Максін як розпорядниці й мені як…
Ну, мені… Нам потрібно три мільйони. Решта – бонуси.
- Евелін. - Марджорі.
Ти притягла своє лайно.
Ми притягли.
- Знайомся, мій адвокат. - Так.
Докторе Дасті Меджік, нарешті.
Репутація вас випереджає.
Знаю.
А це…
Мені насрати, хто це.
Покінчимо з цим і повернемося на танці.
Евелін, це не твоє крісло?
Так.
А це мій камінний годинник і мої статуї.
Мої птахи! О б… Це ж усе моє.
Я розбагатіла на продажі пластівців і заморожених продуктів,
але моя таємна пристрасть – скупляти чуже барахло.
У мене з федералами домовленість.
Вони звозять мені арештоване майно за центи за долар.
А я продаю втридорога на світові аукціони.
Більше ніщо так мене не заводить –
хіба що дрібка героїну й кокаїну в тапіоковому пудингу.
Чудово для фігури.
То всі речі з маєтку Роллінс тепер у твоїх руках?
Саме так. Це зветься бізнес.
Тому ми тут.
Ми багато знаємо про бізнес. Правда, Евелін?
Виявляється, бізнес починається з великих крадіжок
за підтримки уряду США і нацистського золота під матрацом.
Не заїдайся, бо я легко зітру тобі осуд з язика.
Ні, ні. Ми нізащо б не осуджували жінку
з такою беззаперечною й відверто приголомшливою підприємницькою жилкою.
Це ж геніально!
Як ви додумалися влаштувати сховище в підвалі?
Боже. Може, колись і я таке заведу.
Ти! Стань, щоб я тебе бачила.
Я почала будівництво 1963 року. Під час Карибської кризи.
Архітектор сказав: «Ви здуріли! Мар-а-Лаґо – це ж ідеал.
Тут 128 кімнат, з одного боку океан, а з другого – канал.
А тепер що, Мадж? Ще й бункер?»
А коли світ злетить у повітря – а це обов'язково станеться – я буду готова.
А ви?
Я дам вам 50 центрів до долара.
За золото?
Марджорі, в золота одна ціна. Це ціна золота.
Окрім випадків, коли зливки серійні, а готівка потрібна терміново.
А в моєму випадку ніщо не заводить так,
як люди в безвиході.
Зразу хочеться встати й помчати у сквер-данс!
Хіба що…
у вас є яйце Фаберже, про яке я так давно мрію.
Тоді самі оберете ціну.
Якби ж то. У нас його нема.
- Нема? Шкода. - Ти нас обдираєш.
Міс Пост, ситуація така, що треба брати.
Що ж.
Поки вони все перерахують, ходімо танцювати.
Ви чудово себе показали.
І ви чудово себе показали, докторе Дасті Меджік.
Радий, що ви помітили.
Ти маєш такий упевнений вигляд, попри все, що сьогодні сталось.
Щоб Мадж не побачила, як сильно мене принизила.
Поки не принесли гроші, буду скакати й гарцювати.
Марджорі, лялю, чудова забава.
Не бачила мого шибеника Перрі?
Скоро ж виголошувати промову.
Ну й ну.
Сама Дайна «Чорна вдова» Розенгіпс.
Я роблю все можливе, щоб позбутися цієї жорстокої клички.
Тільки так я зву людей, хоч якось пов'язаних з Акселем Розенгіпсом.
«Поки я живий, не бачити тобі мого яйця, Мадж».
«Дорога Мадж, я готовий продати яйце. Жартую».
Я гадки не маю, про що ти.
Три склади. Фа-бер-же.
Я… все одно не розумію.
Розумієш. Точно розумієш.
Тому я й ненавиджу демократів.
Твій чоловік стане мером лише через мій труп.
Усі бюлетені мої, як і ящики, в які їх напихають.
Ми й не збиралися вигравати.
Ми тут за наказом самого президента Ніксона, щоб програти.
Ми на одному боці.
Оце вже цікаво.
Дуже цікаво.
Там було 6,8 мільйона доларів золотом за ринковою ціною.
Половина – це 3,4 мільйона.
Едді, нехай приженуть машину.
Обережно, вони важкі. Там три мільйони.
На цьому я скажу вам на добраніч нахер.
А як же…
Ти про…
Обіцяні гроші.
Четвертий пункт. Усе на місці.
Вважайте, що вам пощастило, Максін.
Зможете виконати зобов'язання.
Ви просто магічний.
Максін.
Яке ще зобов'язання?
Не можу сказати.
Лише зазначу, що в маєток Роллінсів прийшов запит
на передачу коштів.
Тільки не Лінді.
Докторе Дасті, дайте нам хвилинку.
- Максін, ти знаєш, де Лінда? - Іди за мною.
Була певна інформація в радіоефірі,
просто повідомлення для опікунки маєтку.
Яка ж я була дурна.
Це ти вивезла Лінду з міста.
Не можу сказати, що так.
Не зізнаватися ж у федеральному злочині.
То значить, це все твоя вина.
Втрачений маєток Роллінсів, заморожені активи, загублена готівка.
П'ятдесят центрів до долара за золото!
Хіба це важливо?
Між нами незламні узи сестринства.
Ми партнерки. Міжнародні бізнеследі. Команда.
До біса партнерство з такою зрадницею, як ти, Максін.
Це мої шість мільйонів.
А втрачені мільйони
вважатимемо витратами розпорядниці, тобто тебе.
«Палм-Рояль» відтепер виключно мій.
І ноги твоєї там не буде, інакше, клянуся, я її зламаю.
Погойдайтесь, покрутіться
Променад…
Я все псую.
А ще я забула зв'язатися з клятим кур'єром.
- Максін, хочу вам щось сказати. - Що?
Банановий слизняк.
Ану повторіть.
Банановий слизняк.
Банановий слизняк. Ви. Ви?
Ви кур'єр?
Робота небезпечна, але я надійна людина.
Докторе Дасті Меджік, чи є щось таке, чого ви не вмієте?
Я вмію таке, що ви й не уявляєте, Максін.
Ідіть перекажіть гроші.
А тоді, якщо вибачите мою відвертість,
чекайте біля мого будиночка в Деллакортів,
і в нас буде такий пристрасний і тваринний секс,
якого у вас ще ніколи не було.
Почнемо гоїти ваші й мої сердечні рани.
Святі небеса.
Ви мене поцілуєте? Ні.
Нарешті це станеться.
Нарешті це станеться!
А зараз ми представимо двох кандидатів у мер…
Знаю, кандидатів семеро,
але я нізащо у світі не запрошу на сцену соціалістів чи зелених.
Мало мені демократа.
Кандидат від республіканців, чинний мер Бенні Барнгілл.
Бенні, виходь.
Дякую, моя шляхетна леді.
Хіба вона не прекрасна?
Максін, я скрізь тебе шукав.
- Що? Що таке? - Даґласа схопив Пінкі.
Ти серйозно?
Пінкі планує його вбити, бо Даґлас не віддав йому будинок.
Який егоїст!
Усе мені псує. Я ж тільки наважилась!
Він не хотів викрадення.
Ні, це таки його вина.
Рано чи пізно він дізнається, Максін.
Ми намагались.
Ну…
Якщо Евелін хоче конфлікту…
то буде їй конфлікт.
І тому я хочу й далі бути мером Палм-Біч.
Дякую, мер Бенні Барнгілл,
за цю натхненну промову.
А тепер я представлю
кандидата від демократів – Перрі Донаг'ю.
Перрі!
Перрі, не бійся.
Ми настроєні лише помірно вороже.
Де він?
О боже.
Ти справді на це готовий?
Так ризикувати заради списаного пілота, який не пам'ятає твого дня народження.
О боже.
Здається, я вкакався.
Я реально… реально обробився.
Чоловік занедужав, тому промову виголошу я.
Господи, благаю, не дай їм знайти мій труп
з лайном у білих штанях.
Я прийшла розповісти,
що Перрі Донаг'ю
підтримує дуже багато ліберальних і соціально відповідальних рішень.
Стоп, стоп.
Таки не вкакався. Просто перднув.
Перрі любить довкілля.
Він вважає, що у питній воді не має бути
свинцю й миш'яку.
Щоб вона не спричиняла рак.
Ба більше, Перрі вірить у права жінок.
Та ну!
Зберися, Перрі.
Будь героєм.
А ще Перрі вважає, що невинних цивільних
не варто палити напалмом.
Комуніст!
Вимкніть їй мікрофон!
- Дякую. - Ага, дякую.
Заспівати вам йодлем?
Хочу бути коханою ковбоя
Освою ласо й верхову їзду
Скакатиму по степах і пустелях
На заході Великого вододілу
Хочу слухати крики койотів
Поки на заході сонце ховається
Хочу бути коханою ковбоя
Ось і чудове життя складається
Даґусику, ти там?
Осідлаю стару шкапу і поїду
Щоб вітерець лоскотав лице
За тисячі миль від міських вогнів
Не поспішаючи мене несе
Я голову прихилю Біля отари засну
Під сяйвом місяця світлого
Я на гітарі заграю й…
І життя моє знов забуяє
Пінкі!
- Добре, забирай. - Що забирати?
Маєток Деллакортів. Зробиш там клуб.
Рукостискання – це контракт.
І коли його порушують, стається всяке погане, sabes?
Добре. То відпустіть його.
- Кого відпустити? - Даґласа.
Друже, я тебе врятую.
Даґлас не в мене.
Ти не викрадав Даґласа?
Вона сказала «викрадав».
А маєток Деллакортів тепер наш.
Чекайте!
Де Лінда Шоу?
Не уявляю.
Ми знаємо, що ти вивіз її на Кубу.
І ми знаємо, хто за цим стоїть.
Справді?
Хочу бути коханою ковбоя
Освою ласо й верхову їзду
Скакатиму по степах і пустелях
На захід від Великого вододілу
Хочу слухати крики койотів
Поки на заході сонце ховається
Хочу бути коханою ковбоя
Ось і чудове життя складається
Ох і насичений вечір.
Шкода твого майна.
Здобути його було нелегко – не те що втратити.
Усе як завжди.
Здається, це твоє.
Едді.
Вона повернулась.
Велетенський маєток,
і з нього викочується тип. Ну, нічого.
А за ним великий жирний кабан.
Без жартів.
- О боже. - Ага.
То в нас обох був дуже цікавий вечір.
Тутешні жителі поголовно психи.
Як ти дізнався про цей готель?
Торік проводив тут обшук.
Жартую. Я захищаю його від обшуків.
У мене передчуття, що нам тут буде дуже добре.
Цікаво, Евелін Роллінс з минулого,
що ще вдень я думала, ніби ти – уособлення мене
на піку моїх можливостей.
А в реальності
ти побачила цей пік сьогодні.
Проклятий Даґлас. Я все втратила.
А він навіть не в Пінкі. Як типово.
Отак.
Добре.
Це офіційно секс-помста.
Біжу!
Даґлас? Ти чому неодягнений?
Федерали, Макс.
Федерали викрали мене й тримали кілька днів.
Слава богу. Їжа.
Що?
Ага. Вони знають, що це я вивіз Лінду,
але я тебе не здав.
Вони думають, що винен Пінкі, бо це був його літак,
і тому вони полюють на нього.
Я врятував і тебе, і всіх жінок Палм-Біч,
тому нема за що.
А всім було байдуже, що я зник.
Усім байдуже.
Усім байдуже?
У мене для тебе новина.
Через твоє тупе зникнення я подумала, що Пінкі тебе вб'є.
Тому віддала йому будинок Деллакортів, щоб тебе відпустили,
- а ти навіть не був у них! - Що?
Не думала спочатку перевірити,
чи я в Пінкі, а тоді вже віддавати мій будинок?
Як ти смієш!
- Ідіот. - А ти… сексуальна.
- Ти що… - Так.
Даґласе, так!
Збираюся переспати з іншим!
Це він. Це він.
Добре. На таке я лишатися не хочу.
Ні. Туди не можна.
- Не можна… Ні. - Як це – не можна? Це мій будинок.
- Вийди через задні. - Я не піду.
Іти через задні у себе вдома?
- Він має заходити через задні. - Іду!
Даґласе!
Бачу, я перебиваю.
Ні, ні. Усе… Усе не так, як здається.
Пробач за це, старий.
Даґласе, замовкни.
Ви казали, що не кусаєтеся.
Я…
Я… Я не кусаюсь. Знаю, як це…
Прощавайте, Максін. На все добре.
Що?
Ні. Я…
Скатертю дорога.
Привіт, Роберте.
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська