ПО РОМАН НА ДЖУЛИЕТ МАКДАНИЪЛ
- Ето. - Благодаря.
"Контактувай с мъртвите."
Обади се, контрабандисте.
Ако някой ме чува, изпращам това съобщение всеки ден в 11 ч.
- Линда? - Внимание, Максин Делакорт.
Линда е в света на духовете?
Максин, преживях необикновено приключение!
Бас държа. Разкажи ми за света на духовете, Линда.
Любопитно е как животът и кармата
някак ни насочват към най-неочаквания път.
След като Дъг ме остави на плаж в Куба,
се шляех с дни в банановите плантации,
изоставени от потисника след Кубинската революция.
Но после си допаднахме с прекрасна общност от местни хора,
които ме приеха с отворени обятия.
И тогава го видях.
Чой Гевара.
Точно така, полубрат на Че.
Чао, деца.
- Чой. - Линда. Искаш ли секс?
За мен ще е чест.
Съдба ли е, карма ли? Точният момент? Кой да ти каже!
- Но… - Максин, влюбена съм.
Той ме води на удивителни места.
Първа спирка - Амазония.
Там с група местни жени се борихме срещу унищожението на любимата им джунгла.
Животът ми се изпълни със смисъл, Максин!
Не бива да почиваме.
Парите на Ролинс най-сетне ще спрат страданията, вместо да ги създават.
Ще те посети куриер, Максин, на 17-и, в четвъртък.
Ще използва кодовите думи "бананов плужек".
Дай му 100 000 долара в брой.
Отивам да сея просвета в Сиерас Чикас. Чао!
Линда е жива?
Това е просто едно радио.
По дяволите.
- Страхотна първа среща, а? - Да.
Забиха ми се пуканки по зъбите.
Имам и в устата.
Извинявай, неприятно е, не е моментът.
В устата и по езика имам масло и сол.
- Разбираш ли? - Няма да откажа малко масло и сол.
Не мога да те целуна на първата среща.
Поне на трета, но искам да знаеш, че те харесвам.
И аз те харесвам.
Марджъри Мериуедър Поуст организира танцова забава довечера.
Ще идем ли? Две срещи в един ден.
Робърт каза, че ще ви намеря тук, вероятно на калъп.
- Не сме на калъп, нищо не правим. - Честна дума.
Получих съобщение по радиото.
На Линда й трябват 100 000 долара.
Какво? По дяволите!
Робърт?
Закъснявам за покупката на "Палм Роял" с Евлин,
а ми трябва чек за 100 000 долара, които да осребря за Линда.
А защо не вземеш от Ролинс?
Не мога, сметките са запорирани заради мен.
Ако Евлин научи, жива ще ме одере.
Но вече го говорихме.
Норма не е Норма, така че къщата и парите са на Дъглас.
А половината се полага на мен, просто искам малък аванс.
- Поискай от Дъглас. - Не мога!
- Той ще връчи всичко на Пинки. - Да.
Отговорът е "не".
Защо картините са свалени?
В завещанието Норма искаше да ги изпратя в Залата на Делакортови в Швейцария.
Колко мило! Правиш услуга на Норма, но не и на Максин.
Тоест "фалшивата Норма",
защото истинската е била погребана като ученичка някъде в Европа.
Обичам те, Максин.
И аз.
Шест милиона долара в злато.
Едната половина е моя, другата - твоя като опекун.
Идеално, златото най-лесно се залага.
Защо ти е да залагаш нещо?
Аз - няма нужда, но ако имението закъса…
Максин, да се безпокоя ли?
Боже мили, не. Просто мисля за бъдещето.
"Палм Роял" се продава на занижена цена - три милиона.
Всяка дава половината от половината си и след покупката ще имаме по 1,5 милиона.
- Ясно. - Да започваме, партньорке. Сидониус.
Носим ти трите подписа.
На Дейвидсол, на Донахю.
И, разбира се, на Делакорт.
Чудесно, къде са парите?
- Боже. - Нали!
Искате да кажете, че ще платите със злато?
- Точно така. - Не, вижте тук. Има сериен номер.
Е, и?
Може да се проследи. Не приемам плащане в проследимо злато.
Защо?
Заради "Уитбис" в Палм Бийч не търгуваме със злато.
- Яхтклубът! - Какъв яхтклуб?
- Яхтклубът. - После ще ти кажа.
Преди финала на продажбата забелязали, че всяко кюлче е с нацисткия орел.
Отприщила се лавина от накърнени чувства чак до Федералния резерв.
И сега се обмисля да се премахне
златният стандарт в Америка заради "Уитбис".
- Значи това не може да се заложи? - Не става, искам парите в брой.
Знаеше ли, че златото не върви в тоя град?
- Да, и нарочно съм загубила времето ни. - Извинявай, за всичко виня теб.
Да беше миналият сезон! Щях да продам 20-30 статуи от Делакортови.
Или…
Да идем в имението на Ролинс.
Сигурно е пълно с вещи, по-скъпи от златото.
- Не е лоша идея. - Да.
Жалко че е заключено.
Имаме тунел, ще го използваме.
Максин, трябва да ти призная, че понякога те бива.
Полека. Не буташ достатъчно силно.
Бутни, да видиш колко е трудно.
- Няма да помръднеш. - Гледай сега.
- Адски си силна. - Правя показно.
Дик.
Дик, сочен и вкусен, тъкмо за мен!
Огромен.
Колко си мръсен, Дик.
Боже мой, стига.
Не, първо ти кажи "чао". Добре, чао.
Дик Никсън. Герой, американски военачалник.
Изобщо пита ли за мен?
Всъщност…
попита.
Одобрява кандидатурата ти за кмет, но ме надцака.
Затова е и президент.
Пери, той иска да се кандидатираш като демократ.
Възразявам.
Тъй като в Палм Бийч съм най-големият донор на демократите
благодарение на Аксел, той иска да намеря неудачници демократи,
за да може републиканците да спечелят изборите.
Започвам с теб, Пер. Не е ли гениално?
Тази вечер ще го обявиш
на танцовата забава на Марджъри Мериуедър Поуст.
Всички кандидат-кметове ще са там.
Значи да се престоря на демократ пред всички?
Да.
Извинете, да сте виждали Дъглас?
- Мила, не е ли с теб? - Мислех, че е с него.
А аз - че прави нещо.
- Кога го видя последно? - Нямаше го на дивана сутринта.
Ако спите в едно легло, няма да ти бяга.
Все повтаряше как Пинки ще го пипне. Да не го е хванал?
Сигурна съм, че не е.
В такъв момент на помощ идва приятелската дълготрайна прегръдка,
която да ти държи влага цял ден.
Задръж си прегръдката. Ето какво ще направим.
Ще наминем у Пинки и Ракел, за да се уверим, че не е там,
а после се оправяме за танцовата забава.
Една прегръдка?
Скъпи, никой не иска прегръдки.
ДОНАХЮ ЗА КМЕТ
Здрасти, идвам при Ракел.
- Кой е? - Някаква жена.
- Дайна. - Здрасти.
- Не очаквах гости. - Здравей.
- Правех нещо. - Примерно…
С Пинки се оправяме, ще имаме гости.
Имаш ли малко време да поговорим?
Във втория триместър ли си?
Видя ли онзи тип? Гледаше като убиец.
Да. Е, започнаха ли да ти се подуват глезените?
Нали няма наистина да го убият?
Рита ли вече?
Помощ!
Съжалявам, че идвам ненадейно, просто исках да се уверя,
че с Пинки ще дойдете на танцовата забава на Мадж Поуст.
Кметът Барнхил се нуждае от подкрепа.
Ти не си ли демократка?
Може и да съм подкарала демократичната машина в Палм Бийч,
но лично Дик Никсън ме нагърби да издигна губещи кандидати,
- за да спечелят републиканците. - Чудесно.
- Правя го за Дик. - Какво ли не правят някои жени!
Помощ!
- Какво беше това? - Кое?
Това.
Шопарът пак се опита да избяга.
Ако избяга, Пинки ще ти клъцне езика.
Много е хитър. Прегризал е въжето, можеш ли да повярваш?
Хвърли му храна за два дни и заключи вратата!
И когато най-сетне го заколиш,
бързо му източи кръвчицата, иначе квиченето му ще привлече внимание.
Благодаря, скъпи.
Божичко.
- Говориш ли испански? - Не, повторих след теб. Имам добър слух.
Знаеш ли, нямам много време сега.
- Няма проблем. - Така че ще си тръгвам.
Не ставай. Благодаря, Ракел.
Държат го в плен.
Чувах как се тръшка и си говореха на испански как да го убият.
Но не знаеха, че научих езика им от…
- Еди. - …годината ми в Ибиса.
За твое сведение, Пери.
Вдовица ли ще бъда?
Не, имаме малко време. Няма да го убият сега.
Довечера са на танцовата забава. Колко са хладнокръвни!
По-хладнокръвно ще е, ако го убият
- и после идат на танците. - Така е.
Да отидем в полицията.
- Никаква полиция, Мици. - Тогава във ФБР.
И никакво ФБР.
Пери, направо не те познавам.
Идем ли в полицията, отпишете Дъгстър.
Не, ще отидем на танците,
а ти ще омаеш Пинки с женския си чар.
- Какво значи това? - Ще импровизираш.
- Точно така. - Животът на Дъгстър е в опасност.
Ако някой в тази кола, Мици, има нужда от прегръдка,
само кажи.
Пери, тръгвай.
Удоволствие е да се работи с теб.
Успокой топката.
- Влизаме и излизаме светкавично. - Закъде бързаш? Вещите няма да избягат.
Може и да имам ангажимент, вечеря примерно.
Имаш среща с мъж? С кого?
С д-р Дъсти Меджик, най-читавия адвокат/гинеколог в Палм Бийч.
Трябват ми осем часа да се контя и буркан с майонеза.
- Втора среща. - Моля? Ето ти проблем!
Защо? Не смятам така.
Просто ще натрупам опит и отново ще се радвам на живота.
Д-р Дъсти е обезпечен, но е бедняк по стандартите на Палм Бийч.
Работи, за да се издържа, така че го използвай
само да ти разнесе паяжините.
Откога не си го правила, драга?
Мисля, че мина доста време.
Ето затова е проблем.
Възпитаното момиче чака до третата среща, но и след втората може да му се отдадеш.
Нищо не знам по въпроса.
- Малко ме е срам. - Какво?
Била съм само с Дъглас.
Искаш да кажеш, че си спала само…
Знаеш ли…
- Какво е това? - Крив член.
Как така "крив"?
От сигурен източник знам, че маркучът на Дъглас е клюмнал.
Не че е твоя работа,
но той е…
Наистина е тънък и крив.
Обичам, когато слуховете са верни.
Нима не на всички им е такъв?
На повечето, Максин, им е прав като космическа ракета.
- Като молив ли? - Да, но по-дебел.
А откъде знаеш за члена на Дъглас?
Кой ли не знае!
Преди много време Дъглас, Пери и също толкова тъпите им побратими
играли типичната за ергенски партита игра "Тухла върху член".
Буквално.
Закачили на Дъглас бетонно блокче
и горкият Скийт трябвало да го заведе до спешното.
Другото е ясно.
- Затова ли имам бъбречни проблеми? - За бога.
За бога.
- Къде са ми партакешите? - Сигурно са били федералните.
Мислех, че ще ми запорират сметките, няма да ми конфискуват всичко.
Гадовете дори са ми взели птиците.
Нито едно перо не принадлежеше на Линда.
Евлин, виж, пълен опис.
Отвратително! Буквално всяко нещо.
Дори старите ми лепенки за зърна - левите, отделно от десните.
Евлин, виж, касов бон.
"Пет хиляди долара."
И нищо, което да заложим.
Какво ще правим?
- Ало? - Какво правиш?
Чета.
Всички отиват на ергенското парти на Роналд довечера.
Само аз оставам на работа.
Тук не е най-романтичното място,
но съм донесъл храна за пикник.
За двама.
- Ако се интересуваш. - С удоволствие.
Робърт!
- До после, чао! - Робърт!
- Кажи. - Да продадем картините.
- Но те са изпратени. - Върни ги.
- Вече са изпратени. - Огън да ги гори!
Чакай да помисля.
Чудно ми е нещо.
Колко пари има в сметките на Делакортови?
Няма да ти кажа.
- Още ли си на зор? - Моля те. И, да.
Много.
Много ли? Спестяваш ми информация.
Предлагам ти нещо.
Напиши ми чек за много пари, а аз ще напиша, че ти ги дължа.
Ще ти ги върна, като осребря златото на Ролинс.
Нарича се "краткосрочен заем" и знам, защото съм бизнесменка.
Но няма да стане, Максин.
С теб решихме да не казваме на Дъглас, така беше най-добре.
Как може да си толкова спокоен?
Защото отивам да чукам агент на ФБР.
Чао-чао.
Егоист.
Максин!
Още едно съобщение по радиото,
но не от контрабандиста.
Мусонът отнесе всичко!
Увеличи сумата на 200 000!
Не забравяй кодовите думи, Максин, "бананов плужек".
Децата на Сиерас Чикас разчитат на теб!
- Как си побрала всичко на малко листче? - Учила съм стенография.
Ще отворя.
- Здрасти. - Привет.
Виж ти, живееш в палат!
Не е мой. Все още.
Не знам.
- Забравила си за втората ни среща. - Не съм.
Боже, само тя ми е в главата.
Само че съжалявам, но се налага да я отменя.
- А да попитам защо? - Изникна нещо спешно.
Всъщност две спешни неща, които трябва да свърша сега, довечера.
Всичко по реда си. Първо, тези китки съвсем ще клюмнат.
Какъв ужас!
Ваза? Вода?
На бара, тръгни наляво.
- Колко тоалетни има тук? - Много.
Всички са с казанчета?
Майчице.
Виж се само.
Второ, не си излизала с друг мъж освен със съпруга си от 20 години.
Този страх те кара да ме отбягваш.
Да, и преуспях като гинеколог,
защото имам втора докторска степен по психология.
- Втора докторска степен? - Да, аз съм ВМЧ.
Високо мотивиран човек.
Да излезем на втората ни среща,
да потанцуваме у Марджъри и да ми кажеш за спешните си задачи.
Има нещо, което не мога да ти кажа, защото засяга…
Чакай, май няма проблем да ти разкажа за проблема си с Линда.
- Адвокат си ми, спазваш конфиденциалност. - В десетката!
И мога да ти разкажа за бизнес неволите ми с Евлин.
- Едно питие? - Да, моля.
Та с Евлин ни трябват три милиона, за да купим "Палм Роял".
Сега, довечера.
А Линда е подхванала
спешна просветителска акция в джунглата и иска 200 000 долара.
Също сега, довечера.
Каквото е останало от имението на Ролинс, е в златни кюлчета, а те са безполезни.
Заради "Уитбис" не търгуваме в злато. Нацистите са виновни.
Та, както виждаш, не мога да изляза с теб.
Тъкмо обратното.
Срещата ни, госпожице, е задължителна.
Задължителна? Защо?
Кой според теб е изкупил нацисткото злато на "Уитбис"?
- Кой? - Самата Марджъри Мериуедър…
Поуст.
Всички онези вещи бяха безценни.
Вече никой ли не знае стойността на нещата?
Вестибюлът беше в стил чипъндейл.
- Може това да е възможност. - Къде я видя? Конфискуваха живота ми!
Сякаш никога не съм съществувала!
- Ще започнеш начисто. - Лесно ти е на теб.
Никога не са ти казвали, че целият ти живот струва 5000 долара.
Не, но със семейството ми бяхме набутани в лодка посред нощ
само с дрехите на гърба си,
за да избегнем екзекуция в най-красивия затвор в света.
Не е честно да ме затапваш с житието си, когато не съм на себе си.
- Така стана. - Благодаря за гледната точка.
И все пак има едно нещо, което ми се иска да можех да запазя.
Скийт ми го беше направил.
Моя златна статуетка в славните ми дни на екзотична танцьорка.
Винаги съм я харесвала.
Както и да е, мечтата ни май е зачеркната.
Да ми е за урок, задето имам амбиция. Тъпачка!
А аз нямах търпение да видя израженията на всички,
когато осъзнаеха, че са подценили тенисиста.
Къде отиваш?
Да ти спретна питие.
Какво има?
Просто мимолетна мисъл, нищо особено.
Евлин.
В миг на умопомрачение си помислих,
че ме напускаш.
Защо си го помисли?
Защото те разочаровах.
Прости ми за първосигналния страх. Ама че ден!
Ама че живот!
Ще имам чувства.
Каквито и да са те, не означава, че си тръгвам.
- Евлин на телефона, какво? - Кажи ми, че имаш екип за родео и шпори.
Естествено, че имам. Защо?
След моята вечеря с теб отиваме на забава да продадем златото.
Ще тръгваме ли?
Добре дошли на великото танцово соаре на Мардж в "Мар-а-Лаго"!
- Ето ги. - Къде?
Ей там. Дъг е в плен, а те танцуват.
- Спокойно, скъпи. - Зави ми се свят.
Не, Мици, сега е твоят шанс.
Изпъчи гърди, фръцкай дупе и отивай да се молиш на Пинки.
Това е унизително.
Слушай, малка Мици Миц, искаш ли да пуснат Дъглас?
Мици, аз ще го направя вместо теб.
- Кое? - Щом те са тук, значи той е там и е сам.
Това е единственият ми шанс да спася моя побратим,
с други думи, Дъги Бъги, твоя съпруг.
И ще го направя за теб.
- Отивам в полицията. - Какво каза?
Казах, че се замаях и ще спра.
В Палм Бийч ли гласуваш?
Демократ ли си? На фасон го докарваш.
Не съм имала мъж, който иска да ми помага. Вечно аз решавам проблемите.
Да си призная, това ме поизнервя.
- В положителния смисъл, надявам се. - Да.
Ти си уверен мъж.
Още щом те зърнах, разбрах.
Какво си разбрал?
Че намерих сродна душа.
Ти си човек на действието.
Виждаш чарковете, които движат света,
и знаеш кой точно да използваш, за да получиш каквото искаш.
Ако позволиш, направо ще попитам - какво искаш?
Не съм си избрала. Мислех да пробвам алигаторско.
Какво искаш в живота?
Леле.
- Досега никой не ме беше питал това. - Наистина ли?
Откакто се помня,
никой не се е интересувал лично от мен.
Това е… Разбираш ли?
Повдигам този въпрос, защото те харесвам, Максин.
Няма да те лъжа, опарвал съм се.
Макар че не личи по държанието ми.
Горкият. Парен каша духа, съжалявам.
Затова се възпирам,
като усетя, че се колебаеш да живнеш след развода.
Онова, което най-много искам в живота, е любов.
Знам, че сигурно звучи изтъркано и старомодно,
но наистина го искам, д-р Дъсти, вярвам в любовта.
Ще подържа ръката ти.
Максин, любовта не е глупост.
Позволи ми да съм откровен - ако любовта отново завладее сърцето ми,
искам само да съм сигурен, че вече не желаеш мъжа си.
Уверявам те. По-сигурна не съм била.
Не съм от жените, които хапят и нараняват.
Само това исках да чуя.
- Това е… - Извинете за прекъсването.
Добре дошли в "Зъб и опашка",
най-добрия гурме ресторант в Локсахачи с алигаторско месо в менюто.
Казвам се Джедебедая, вашият сомелиер в алигаторското.
В менюто тази вечер е Есмералда.
Тя ще подсоли небцето на почитателите на гледаните в океана екземпляри.
А това е Джейк.
Той ще е малко по-жилав, но с дивечов финиш.
Тази вечер имаме специалитет.
Госпожица Хилдегард е хранена само с череши,
което прави месото й толкова сладко.
- Хилдегард. - Заключ! Купи ми кока-кола.
Ще започнем с 500 г хайвер,
за мен мартини с джин, с плодова коричка, естествено, и…
- Шегуваше ли се за кока-колата? - Само така се казва.
За дамата? "Скакалец". Имате какаов ликьор, нали?
Да.
Ще ви донеса питиетата и се заемам с алигаторския ви пир.
Благодаря, Джебедедебеда.
Жалко че изпусна ергенското парти.
- Предпочитам личното си парти. - Само така!
Но тук рядко се опразва.
Жалко че вече не може да идваш у дома.
Знам един мотел в западния край на Палм Бийч.
Доста дискретен мотел.
Щом не може да се виждаме у вас.
Някак си се влюбвам в теб.
Няма ли да кажеш, че и ти се влюбваш в мен?
Може ли да си измислим друга дума?
Какво й е на тази? Изпитана и вярна.
Само че срещнах някого миналия сезон
и бях готов да зарежа всичко за него, и…
- И какво? - Ами ти го арестува.
Веднага след като Максин ти каза.
- Измамникът. - Каква ирония на съдбата!
- И си го обичал? - Не, всичко стана толкова бързо.
Това беше първата дума, която ми хрумна. Искам нова за нас и бъдеще.
Мога да ти обещая настояще.
И после още едно настояще.
Като се натрупат, ето ти бъдеще, нали?
- Ехо? - Скрий се.
Искам да съобщя за отвличане.
- Веднага. - Добре, госпожо.
- Защо сте с разкопчана риза? - Тъкмо се обличах за смяната.
- Какво е това? - Ей сега идвам.
- Може ли? - Почерпете се.
Бебето обича сухи мезета.
Стъпка напред и после кръгом, бързо другите следвай.
- Бутате ли? - Да.
- Колко много плячка. - Марджъри е вехтошарка от класа.
- Леле-мале. Яйца на "Фаберже". - Браво, Максин.
От 12 оцелели яйца, създадени за Романови, тя има 11.
Поплачи си. Трябва да продадеш потира си.
Дори да е чашата, събрала кръвта от отсечения пенис на свети еди-кой си.
Няма да платя и пени над пазарната му стойност в сребро!
Минус 40%.
Деца! Защо са ни изобщо? Права ли съм?
Това трябва да е тя.
От сега нататък говориш, ако те заговори - пред света Мадж Поуст е светица,
но всъщност ще те разкости и ще те хапне за закуска.
Имам лошо предчувствие.
Максин като опекун и аз се нуждаем само от три милиона.
- Евлин. - Марджъри.
- Донесли сте стоката. - Вярно си е, ето.
Запознай се с адвоката ми.
Д-р Дъсти Меджик, най-сетне!
- Толкова съм слушала за вас. - Знам.
- А това… - Не ми пука коя е.
Да приключваме тук и да отиваме на танците.
Евлин, този стол не е ли твой?
Да.
И часовникът ми над камината, статуетките ми.
Птиците ми! Всичко това е мое.
Може и да съм се замогнала от зърнени закуски и замразени храни,
но хобито ми е купуването на чужди боклуци и продажбата им на завишени цени.
Споразумях се с федералните.
Дават ми евтино конфискувани от тях вещи,
а аз ги продавам скъпо на търгове по света.
Няма по-голяма тръпка от тази,
освен малко хероинче и кокаинче в десерта ми с тапиока.
Държи те във форма.
Значи всичко от имението на Ролинс сега е у теб?
- Точно така! Нарича се бизнес. - Затова сме тук.
Доста разбираме от бизнес. Нали, Евлин?
Явно всеки бизнес започва с едра кражба,
подпомогната от държавата, и нацистко злато под дюшека.
Не ме карай да ти избия този укор от главата.
Не, не бихме си позволили да съдим жена
с такъв отявлен и забележителен бизнес нюх.
Направо е гениално!
Как си се сетила да направиш трезор в мазето?
Боже, мечтата ми е някой ден да имам такъв.
Хей, ти! Покажи се да те виждам.
Започнах да го строя през '63-та. Кубинската ракетна криза.
Архитектът ми каза: "Ти си луда! "Мар-а-Лаго" е идеален.
128 стаи, океанът е от едната страна, каналът - от другата.
Сега и бункер ли искаш, Мадж?".
Но когато този свят хвръкне в небесата, аз ще съм готова.
А ти?
- Давам половин цена. - За златото ли?
Марджъри, златото има само една цена!
Не и ако мъкнеш проследими кюлчета и спешно ти трябва кеш.
А ако си като мен, няма нищо по-възбуждащо от изнудването на хора.
Иде ми да рипна и да затанцувам!
Освен ако…
нямаш моето така жадувано яйце на "Фаберже".
- Тогава ти определяш цената. - Де да имахме, но нямаме.
- Жалко. - Това е пладнешки обир.
Госпожице Поуст, тук изборът се свежда до "вземаш или вземаш".
Ами тогава, докато те броят, предлагам да танцуваме.
- Хареса ми как я изигра. - И ти добре я изигра, д-р Дъсти Меджик.
Радвам се, че забеляза.
Изглеждаш спокойна въпреки всичко случило се днес.
А да зарадвам Мадж, като види как ме е унизила ли?
Докато не взема парите, ще има аху-иху до припадък.
Марджъри, кукло, ето това е забава!
Да си виждала онзи бандюга Пери? Наближава моментът за речта.
Виж ти. Самата Дайна Розенхипс, черната вдовица.
Всячески се опитвам да се отърва от този жесток прякор.
Че той описва много точно всеки, свързан с Аксел Розенхипс.
"Докато още дишам, Мадж, ще получиш яйцето ми на куково лято."
"Драга Мадж, най-сетне ще продам яйцето. Само се шегувам."
Нямам и бегла представа за какво говориш.
Три срички - фа-бер-же.
Пак не те разбирам.
Напротив, даже се обзалагам, че е у теб.
Затова мразя демократите.
И затова съпругът ти ще стане кмет само през трупа ми.
Бюлетините са мои, както и урните, в които ги тъпчат.
Нямаме намерение да печелим.
Всъщност сме тук по заповед на самия президент Никсън, за да паднем.
- На една страна сме. - Това е прелюбопитно.
Наистина интересно.
Оказва се, че са 6,8 милиона долара в злато.
Половината е 3,4 милиона.
Еди, докарай колата.
Внимавай, тежи. Вътре има три милиона.
И това е моментът да ви пожелая "лека нощ".
Ами какво стана със…
Сумата.
Остатъкът - 0,4. Всичко е точно.
Считай се за благословена, Максин. Твоята част от исканата сума.
Считай се за вълшебник.
Максин, за каква сума говорите?
Нямам право да коментирам.
Само ще кажа, че от Ролинс са поискани пари за един човек.
Не Линда.
Ще ни извиниш ли, д-р Дъсти?
- Максин, знаеш ли къде е Линда? - Ела с мен.
Може и да се е получило съобщение по радиото за опекуна на имението.
Как може да съм толкова тъпа!
Ти си извела Линда от града.
Няма да си призная такова нещо. Това е федерално престъпление.
Което значи, че вината е само твоя.
Останах без имението, запорираха сметките ми, взеха парите ми.
- Половин цена за златото! - Няма значение.
Посестрими сме, това е нерушима връзка.
Партньорки, бизнесменки. Заедно сме.
Как пък не! Няма да се вържа с лисица като теб.
Шестте милиона са мои.
И всички други изгубени милиони са по вина на опекуна, тоест на теб.
Ставам едноличен собственик на "Палм Роял".
Стъпиш ли там, ще ти счупя краката.
Всичко съсипвам. И дори не видях онзи проклет куриер.
- Трябва да ти кажа нещо. - Какво?
Бананов плужек.
Я пак.
Бананов плужек.
Ти си куриерът?
Работата е опасна, но аз съм всеотдаен.
Има ли нещо, което не умееш, д-р Дъсти Меджик?
Умея неща, за които не си и мечтала, Максин.
Тогава изпрати тези пари.
И после, ако ми позволиш тази дързост, ела в пристройката до басейна,
където ще се отдадем на яростен, животински секс.
Ще започнем да лекуваме раните на моето и твоето сърце.
Божичко! Ще ме целунеш ли? Не.
Ще го направя.
Ще го направя!
И сега е време да извикаме двамата кандидати за…
Знам, че кандидатите са седем,
но Бог ми е свидетел - на моята сцена не пускам социалисти и зелени.
Стига ми ужасът, че има демократ.
Републиканският кандидат за кмет - свещеникът Бени Барнхил.
Бени, ела тук.
Благодаря, многоуважаема мадам.
Не е ли удивителна?
Максин, убих се да те търся.
- Какво има? - Пинки е отвлякъл Дъглас.
Сериозно?
Иска да го убие, задето Дъглас не му даде къщата.
Какъв егоист!
Всичко проваля! Тъкмо щях да го направя!
- Не е знаел, че ще го отвлекат. - Не, всичко е по негова вина.
Рано или късно, той щеше да научи. Опитахме.
Щом Евлин иска война,
ще си я получи.
Затова искам да продължа да бъда кмет.
Благодаря ви, кмете Барнхил, за тази вдъхновяваща реч.
А сега ще ви представим
кандидат-кмета на демократите - Пери Донахю.
Пери?
Пери, не се бой.
Ние сме само леко враждебна публика.
Къде е?
О, боже!
Наистина ли ще го направиш?
Ще рискуваш живота си за провален пилот, който не помни рождения ти ден.
Майко мила.
Май нацапах гащите.
Да, наистина се нааках.
Съпругът ми е възпрепятстван, затова ще чета от бележките му.
Боже мили, не позволявай да намерят мъртвото ми тяло
с говнени бели гащи.
Тук съм да ви кажа,
че Пери Донахю
застава зад много либерални и социално отговорни неща.
Чакай малко.
Може и да не съм се насрал, май само пръднах.
Пери обича околната среда.
Смята, че питейната ви вода трябва да е безопасна,
да няма олово и арсен.
И че не бива да причинява рак.
Нещо повече, Пери вярва в правата на жените.
Стига!
Бъди значим, Пери.
Бъди герой.
Пери смята също, че невинните граждани
не бива да бъдат изгаряни с напалм.
Комунист!
Спрете й микрофона!
- Благодаря. - Да. Искате ли да чуете как пея йодлер?
Искам да съм любимата на каубой.
Да се науча да мятам въже и да яздя.
Искам да яздя из равнините и пустинята
западно от великия вододел.
Искам да чуя как вият койоти,
докато слънцето се скрива на запад.
Искам да съм любимата на каубой.
Такъв живот ми харесва.
Дъги, вътре ли си?
Искам коня си да яздя, а той да препуска.
Да усещам вятъра в лицето си
на хиляда мили от градските светлини.
Там да забавя ход,
да положа глава край спящото стадо.
Докато луната грее над нас,
искам да дрънкам с моята китара.
Такъв живот ми харесва.
Пинки!
- Добре, имаш я. - Какво имам?
Къщата. Превърни я в клуб.
Сключвам договорите с ръкуване.
Лошо ви се пише, ако ме преметнете, ясно?
Добре, сега го пусни.
- Кого да пусна? - Дъглас.
Идвам за теб, приятелю.
Дъглас не е при мен.
Не си отвлякъл Дъглас?
Правилно съм чул.
Но пък имението вече е наше!
Чакайте!
- Къде е Линда Шо? - Не знам.
- Откарал си я в Куба. - И знаем кой стои зад това.
Така ли?
Искам да съм любимата на каубой.
Да се науча да мятам въже и да яздя.
Искам да яздя из равнините и пустинята
западно от великия вододел.
Искам да чуя как вият койоти,
докато слънцето се скрива на запад.
Искам да съм любимата на каубой.
Такъв живот ми харесва.
Запомняща се вечер!
Съжалявам за всичките ти вещи.
Трудно ги спечелих, но пък не страдам по тях.
Като всичко в живота ми.
Мисля, че това е твое.
Еди.
Тя отново е тук.
Бях в едно огромно имение,
а един търчеше, гонен от грамадно и тлъсто прасе.
- Няма майтап. - О, боже.
Явно и двамата сме имали интересна вечер.
Хората в този град са изкукуригали.
- Как си научил за това място? - Миналата година го щурмувах.
Шегувам се. Пазя го да не го щурмуват.
Усещам, че тук ще си прекарваме чудесно.
Любопитното е, Евлин Ролинс от миналото,
че те мислех за изображението ми в разцвета на силите ми.
А в действителност
ти си свидетелка на моя разцвет.
Проклет Дъглас! От всичко се отказах.
Дори не бил отвлечен от Пинки. Типично!
Така.
Добре.
Това е секс за отмъщение.
Идвам!
Дъглас? Къде са ти дрехите?
Федералните, Макс. Отвлякоха ме и ме държаха с дни.
- Слава богу, храна! - Какво?
Знаят, че съм извел Линда от града,
но не издадох нищо.
Мислят, че Пинки е замесен, понеже самолетът беше негов,
и всъщност него търсят.
А аз успях да спася теб и всички жени в Палм Бийч,
така че приемам благодарности.
И на никого не му пука, че изчезнах.
На никого не му пукало.
На никого?
Имам лоша новина.
Заради идиотското ти изчезване помислих, че Пинки ще те убие.
Предложих му къщата, за да те освободи.
- А той не те бил отвлякъл! - Какво?
Не мислиш ли, че е трябвало да потвърдиш,
че ме е отвлякъл, преди да му отстъпиш къщата ми?
Как смееш!
- Глупак. - Изглеждаш секси.
- Да не би… - Да.
Да, Дъглас!
Каня се да чукам някой друг!
Това е той.
Хубаво, няма да оставам да ви светя.
- Не натам, недей. - Откъде накъде? Къщата е моя.
- Излез от задната врата. - От какъв зор?
- Той би трябвало да я ползва. - Идвам! Дъглас!
- Виждам, че ви прекъсвам. - Не е това, което си мислиш.
- Извинявай, човече. - Млъкни, Дъглас!
А каза, че не хапеш.
Не, не хапя. Знам как изглежда…
- Сбогом, Максин. Късмет! - Какво?
Не.
Прав му път, а?
Здравей, Робърт.
Превод на субтитрите Катина Николова