ЗА КНИЖКОЮ «МІСТЕР І МІСІС АМЕРИКАНСЬКИЙ ПИРІГ»
ДЖУЛЬЄТ МАКДЕНІЕЛ
ПАЛМ-РОЯЛЬ
Це вам.
Ти саме вчасно. Я думала, що вмру зі спраги.
Ми точно б такого не допустили.
Приємно сухий.
Як люди в цьому залі.
Посидь зі мною.
Не думаю, що це дозволено.
Сідай.
Ніхто не буде проти. Повір.
Хто ти?
Даруйте?
Ти приносиш мені коктейлі цілий сезон,
а я майже нічого про тебе не знаю.
Розкажи мені про чоловіка, який стоїть за цим мартіні.
Мене звуть Роберт.
Я виріс у Пуерто-Рико.
Роберте, скажи. Ти сумуєш за рідними?
Ми не спілкуємось.
Типова ситуація.
У мене є лише племінник з жахливою дружиною.
Жаль це чути.
Дарма.
Проте мушу визнати, що часом почуваюся самотньою,
сновигаючи тим великим будинком без товариства.
Мені потрібна людина для виконання певних завдань.
Яких завдань?
На все свій час, хлопче.
Натомість я проситиму лише про повну приватність.
То що, згода?
Рятуйте!
Де всі?
Отакі вони близькі друзі. Лишили мене гинути в морі.
Як вони могли?
Вони всі такі одержимі
своїм дешевим дрібним життям?
Усі про мене забули.
Авжеж я скажу так.
Просто хочу спростити тобі життя.
Знаю. Як і я.
Сучі сини.
Чи радше сучі суки.
Це кумедно.
І сумно.
Дуже сумно.
Вони не знають...
...що забута жінка – найнебезпечніша жінка на світі?
АПАНА ВАЮ АШРАМ
Бо забутій жінці нічого втрачати.
Лінда не відповідає.
Бернадетт, ти моя остання і єдина подруга.
Якщо ти не чекаєш, щоб поживитися моїми останками,
як і всі дикуни в цьому містечку.
Кому дзвониш?
Максін.
Що ти їй скажеш?
Що тебе заарештували в рейді на ґей-бар?
Чорт! Чим я думав...
Маєток Деллакортів, говорить Мері Мередіт Девідсол.
Мері? Що ти забула в мене вдома?
Я привезла Норму додому з вечірки на яхті.
Твоя дружина її там покинула.
Ти про що? Де Максін?
Поняття не маю. Та поспіши додому.
Бо я запізнююся на свій гурток розширення свідомості,
і не думаю, що моя свідомість...
повинна страждати через те, що твоя дружина така роззява.
Тобі не варто їсти шоколад.
Максін учора не вернулася додому.
Може, у неї є коханець.
Про що це ти?
Ти ж обіцяв притримати язика.
Твоя правда. Це більше не повториться.
Добре.
І ти, і я розуміємо: якщо Максін дізнається, це її вб'є.
Яка ж я була дурна.
Подумати, що така простачка, як я, могла стати...
Бернадетт!
Рятуй себе!
Скажи чоловікові, що я його кохаю.
Агой, космонавте.
Агой.
У вас усе нормально?
- А у вас? - Тепер так.
Хочете на вечірку?
Що-що?
На вечірку!
Називається Пляжний... Забудьте, потім поясню.
Пливіть до мене. Я вас урятую.
Дякую, солодкий, милий Ісусику небесний.
Містере Діас, є розмова.
Я ж казав не приходити туди ввечері.
- Так, але я не зрозумів. - Що тут таке?
Ми вже бачились.
Ага, я вас арештовував.
Радий зустрічі.
Послухайте, ви могли б нас звідси витягти?
- Дружина, мабуть, переживає. - Це навряд.
Вона зараз трохи заклопотана.
Заклопотана? Чим?
Розкажіть, як ви натрапили на цю загублену русалку.
Я проїжджав повз неї
і не міг не підвезти таку милу автостопницю.
Вона не здалася мені загрозливою.
Що за чорт?
Плануєте завітати в Білий дім?
Президент точно хоче висловити свої вітання.
Сер, чудова думка.
Залюбки заскочу до президента.
Однак ця мила дама запросила мене на вечірку.
Президент теж може приходити.
- Треба звідси вибиратися. - 50-та річниця
- Пляжного балу. - Знаю, хто поможе.
Даруйте, хочу подзвонити.
Я співатиму.
Ого. Залюбки послухаю.
Як добре, що NASA привезли вас прямо в студію.
NASA любить позитивну публічність.
- Інколи... - Богом клянуся,
та жінка наче тарган. У неї дев'ять життів.
Я думав, що ви друзі.
Вона силою пробилася в моє коло. Це не робить нас друзями.
Як скажеш.
Угу.
Я приготую тобі вечерю.
- Чому? - Бо я чудово готую.
Ти такий з багатьма жінками з клубу?
Який «такий»?
Ну, отакий.
Якщо я правильно пам'ятаю, то ти попросила мене поцілувати.
І мені було дуже добре.
- Ти когось чекаєш? - Едді, це я.
Двері замкнені зсередини, тому я знаю, що ти там.
Іди звідси, Дайно. Між нами все скінчено. Я говорив серйозно.
О, та невже? А ти серйозно говорив,
коли обіцяв кохати мені вічно?
Я не говорю іспанською, Едді.
Якщо ти почуваєшся так,
то покинь квартиру, яку я тобі оплачую. Негайно.
Дай мені спокій.
Надіюся, ти вмреш нещасний.
Ти точно вмреш.
То що там?
Пробач. Я...
Вона хотіла тримати наші стосунки в таємниці.
Я цього не хотів, бо вважаю, що вона мене соромилась.
Проте я говорив щиро.
Віриш чи ні, я хотів би приготувати тобі вечерю.
Та, можливо, доведеться готувати в тебе.
Я зв'яжуся з тобою трохи пізніше.
Мушу перевірити свій розклад.
Врятована астронавтом.
Ось у чому біда цього міста, Нормо.
Хороших людей, як-от ми, кидають на узбіччя,
а некомпетентні брехухи типу Максін Сіммонс отримують усі почесті.
Той кіт вартий сімдесяти п'яти тисяч доларів,
- правда, Нормо? - Ага.
Раз твоя племінниця не дотримала слова,
то мені лишається тільки конфіскувати цю стару кам'яну кішку...
заради «Фібз».
- Що? - Є хто вдома?
Зараза.
Даґлас.
Мері.
Як же добре, що ти вернулась.
Де Даґлас?
Я не можу стежити за цілою вашою родиною, Максін.
Мені що, мало твоєї бідної тітки?
Мені дуже прикро. Дякую, що подбала про Норму.
Я просто чиню, як порядна людина.
Мені дуже жаль, що тобі довелося таке пережити.
Дякую, Мері.
Однак той астронавт – красень.
Невже? Я й не помітила.
Мері!
Не будеш докучати мені фіброзом?
Забудь про це. Ми квити.
Дякую за це.
Не знав, хто ще матиме на руках готівку.
Мушу сказати, що це все дуже дивно.
Я згоден і, мабуть, дам вам змогу поговорити...
Так, хороша думка.
Ага, але мені треба вийти.
І ти маєш вийти, щоб мене випустити.
Ну все.
Ти посилаєш мені багато суперечливих сигналів.
Я ненавмисно.
Ми припустилися помилки, ото й усе.
Я не хотіла твоїх грошей, але таки вирішила їх узяти...
окрім того, що віддала за заставу... щоб поїхати в Нью-Йорк і стати моделлю.
Чую хороший план.
Гарного тобі життя, Міці.
І тобі.
Ні, ні.
Я зрозуміла одне: якщо хочеш, щоб тебе помітили,
потрібен якийсь широкий жест. Візьмемо Максін.
Вона, мабуть, сама стрибнула за борт задля уваги.
Ми виготовляємо фальшиві паспорти, Мері.
Нам уваги не треба.
Ти поклала край своїй обітниці чи влаштуєш нам пантоміму?
Я захрипла від мовчання, можеш підійти ближче?
Ого. Ви швидко взялися за роботу.
Приєднуйся, будь корисна.
Вибач, не можу. Я вирушаю в ашрам.
Передавай привіт Рінґо.
Навряд. Я зібралася в Перу.
Та ви можете лишатися тут, скільки потрібно.
Я лишу чекову книжку, тому користуйтеся нею.
Пакуйте свої крісла-мішки й забирайтеся з мого дому, хіпі.
- Я вертаюся. - І не мрій.
Мені треба десь приготувати обід, тому, дорогенька,
негайно верни мені ключі або...
Або що? Викличеш поліцію й розкажеш, що я вбила батька?
Куди ти хилиш?
До мене приходив Даґ.
Узяв два мільйони татових грошей.
Тобі збіса не пощастило.
- Мені жаль, Евелін. - Відвали, Мері.
БУНС ФАРМ ПОЛУНИЧНИЙ ПАГОРБ
Вино «Полуничний пагорб Бунс Фарм»?
Що... Де моє шампанське?
Що ж робиться? Але...
О, Максін. Кохана, слава богу, що ти жива.
Ага. Твоєї заслуги тут нема. Де ти був?
Я ж казав, що мав бізнес-зустріч у клубі.
Бізнес-зустріч,
поки я бовталася у воді, як велика приманка для акули?
А когось прислати? Берегову охорону?
Я б і на рибальський пліт погодилась!
Я навіть не знав, що ти зникла.
Пробач, Максін. Я почуваюся жахливо.
Роберте, ти не винен.
Поки я стирчала у воді на самоті...
мені було так паскудно. Я не могла не думати про тебе.
Повір, я мала добрі наміри.
Не переживай, Максін. Усе гаразд.
Ні, не гаразд.
Яка подруга, знаючи, що тебе можуть скривдити,
не скаже ні слова?
Погана подруга.
Власне.
Піди нагору й спробуй розслабитись.
- Розслабитись? - Ага.
Хочеш, щоб я розслабилася? Розслабилася? Я не можу.
За дві доби моя найважливіша вечірка в житті.
Я піднімуся, щоб переодягтися в трико й репетирувати номер.
Розслабитися.
Легко тобі казати.
Сам розслабляйся на бізнес-зустрічах у клубі.
Тобі гарно дається.
- Брехати. - А що я мав сказати?
- Що? - Що мене загребли в рейді на ґей-бар,
поки я розповідав нашому офіціантику про інтрижку з її манікюрницею?
- Даґласе. - Міці,
- ти чому тут? - Боже.
Я ховалася в кущах і чекала, поки Максін піде.
- Нащо? - Машина не заводиться.
- Максін. - Максін?
- Що таке? - Енн.
- Максін? - Боже. Що сталось?
Я не знаю.
Вона хотіла переглянути Нормині альбоми,
і я знайшла її такою.
- Пульс є. - Хвала небесам.
Може, вона спить.
- Міці? - Я викличу швидку.
Так.
Привіт, Максін.
Слава богу, ти тут. Допомога не завадить.
Не знаю що робити. Енн!
Вона виживе?
Важко сказати. Потрібні аналізи.
Вибач, але мені пора.
- Що? - Заскочила попрощатись.
Я переїжджаю в Нью-Йорк.
Міці, не покидай мене перед Пляжним балом.
Поможи мені з номером.
Не можу. Я вже виїхала з квартири.
Дурниці. Зупинися тут. У нас багато кімнат.
Не хочу вам докучати.
Нам треба їхати.
Добре. Хвилинку.
Вона не хоче докучати.
Мені все одно, чого хочете ви. Я ледь не втонула.
Тому робіть, що кажу.
Що ти робиш?
Що я роблю? Їду з нею.
Я знаю, як це – коли тебе кидають напризволяще.
Це все на що ти здатен під тиском?
Гризти нігті? Перестань.
Міці, зроби мені послугу і покрий йому нігті.
- Щоб позбутися звички. - Нам треба їхати.
Добре. То їдьмо.
ПОЖЕЖНА СЛУЖБА ПАЛМ-БІЧ
«Покрити нігті»?
Такого я ще не бачила.
Ти, мабуть, дуже стресуєш.
Ти часто таке робиш?
Ні, це вперше.
Я не про манікюр.
Ні.
Ти була перша.
Важко віриться.
Це все клятий Палм-Біч.
Не Палм-Біч запросив мене в роздягальню, Даґ.
Я казав Максін, що не хочу сюди вертатись.
Тепер ти виниш Максін?
Ні. Просто не хочу її розчаровувати.
З тобою легко розмовляти, Міці.
Манікюрниці й бармени.
Ми вміємо слухати.
Знавці людської натури.
Кращі чайові.
Не тільки в мене була складна ніч, подруго.
Мабуть, важко таке проживати без близьких.
У тебе є близькі, Енн?
Розкажеш мені про себе геть усе, коли прокинешся?
Домовились?
Максін?
Оце так.
Постійно натикаємося одне на одного.
Ми на одній орбіті. Вибачте. Жахливий гумор астронавтів.
Хто це?
Моя подруга, Онн Гелідей. Енн Голідей.
Журналістка. Пише для «Глянцю».
Вона в комі. Журналістка в комі.
Прикро.
Так. Що ви тут робите?
Здавав аналіз крові,
бо поки що не можу вернутися на базу.
А ще тут є крило дитячого раку, тому зайшов привітатися.
Чому не можете вернутися?
Ви ж запросили мене на вечірку за кілька днів.
Де ви співатимете?
- Я скажу щось дивне. - Та ні.
Та перш ніж мене захопив космос...
я чудово грав на фортепіано.
Мабуть, ви вже маєте людину, яка вам акомпануватиме...
Ні.
Не маю.
Для мене буде честь, якщо зіграєте ви.
Добре. Крутяк. Що ти співатимеш?
Невже це все?
Якщо це все, друзі
То краще танцюймо
Ідеальна тональність, дякую.
Тоді спускається мій м'яч.
Я казала, що сидітиму на великому м'ячі?
- Чудово. - Так.
Так.
Виходять танцівниці, спускаються водорості, морські коники.
О, Міці! Тоді ти вивозиш драбину.
Виходячи, рухайся «лозинкою».
Наліво. Не забудь про «лозинку».
Тільки не дійди до Баффало.
Тоді я спускаюсь.
Слухаю оплески. Дякую.
І бульбашки. Усюди бульбашки. Водоспад бульбашок.
Бульбашки, бульбашки. Сигнал для моєї промови.
«Дякую всім. Дякую.
Мабуть, вам цікаво, хто така Максін Деллакорт. Правда ж?»
На цьому моменті я думала
сісти на краю сцени, щоб було інтимніше.
Чи це перебір?
Трохи занадто.
Дякую за вашу чесність.
Так.
«Відповідь проста. Я звичайна дівчина.
Сирітка з Теннессі».
Секунду. Ви з Теннессі?
Ага. З Чаттануґи.
Не віриться. Джонсон-сіті.
- Жартуєте. - Аж ніяк.
Не чую акценту.
Я багато переїжджав.
Ви справді сирота?
Так.
Батьки лишили мене в раковині
біля сиротинця, коли мені було пів року.
- Мені дуже жаль. - Буває.
- Я сам із сімейного притулку. - Та ви точно заливаєте.
Ні, клянуся.
Гляньте на себе тепер.
Від дитини з притулку до космогероя Америки.
А ви народилися в раковині, а тепер світська дама.
Не думаю, що я в ній народилася, але хтозна.
Усе одно. Ви ж улюблениця Америки.
Невеличка перерва.
Дякую.
Даґласе.
Він мені не подобається.
Астронавт Геркімер? Він золотко.
Ти така наївна, Максін.
Часом не бачиш, що робиться в тебе під носом.
Я знаю астронавтів. Я сам був пілотом.
Добрий день.
Що ви тут робите?
О, сержант Санка.
Чим завдячуємо вашому візиту?
Хочу представити вам агента Клуна...
й агента Стівенса.
Добрий день, ФБР.
Секретна служба.
Президент Ніксон прийняв ваше запрошення, мем.
Він завітає на вечірку.
Нікс... Що?
О боже. Я зараз знепритомнію.
Він хоче подякувати астронавту Геркімеру
за його надзвичайну відвагу.
Справжній американський герой.
Що за галас?
Приїде президент. Він хоче з нами зустрітись.
- З нами! - А бодай тобі.
- Він прийде на вечірку. -«Бодай тобі».
Іди сюди! О бо...
Рівно о 21:00 приїде президент.
Він скаже кілька слів про американську винятковість,
яку втілює астронавт Геркімер і...
Максін Деллакорт.
О 21:00 ви позуватимете на офіційне фото з президентом.
Без фізичного контакту. О 21:13 президент вас покине.
Може, він захоче лишитися на мій виступ.
Ми бачили домашній сир. Вдалий вибір.
Його улюблена страва.
Усе для Ніксона.
У майора Геркімера вже є допуск.
А от до вас... маємо питання.
Тека. Дуже офіційно.
Ми надіялися, що ви дещо нам проясните.
Це ж ваш підпис?
Так. Що це?
Петиція від радикальної феміністичної організації,
у якій ви закликаєте до відставки президента
через його мілітаризм і злочинну діяльність.
Повірте. Я гадки не мала, що підписую.
- Не любите читати? - Ні.
Та запевняю вас, я не є, не була
і ніколи не буду феміністкою.
Цей папірчик... безневинний.
Як і ті жіночки, від яких несе пачулі
і які сидять в будинку навпроти на вельветових кріслах-мішках.
Навпроти?
Та ними аж кишить у маєтку Роллінсів.
Евелін сама не своя.
Хто така Евелін?
- Моя подруга з клубу. - Засранка.
То ти отримав підвищення.
Я буду на вечірці від правоохоронних органів.
Просто довелося здати бар, у якому повно таких, як ти.
А ти в нас святий.
Твій стиль життя ніколи нікому не шкодив.
Здебільшого я люблю свою роботу.
Та не завжди.
Ми обидва знаємо, що буває вдалий і невдалий час,
щоб роззявляти рота.
Ну,
ми переконалися, що дружина не підпалить свій бюстгальтер,
тож розходимося?
Ще ні.
Не лише ваша дружина себе дискредитувала.
Якщо мова про Перрі Донаг'ю,
то все вирішилось.
Можливо,
але ми маємо на увазі брутальну непристойність
і гомосексуальні домагання, за які вас затримали з містером Діасом.
- Що за маячня? - Як ви дізналися?
- Це ж тільки сталось. - Даґласе!
Ми Секретна служба, сер. Наша робота – знати секрети.
Даґласе, про що вони?
Макс, це велике непорозуміння.
Бачите? Непорозуміння. От і все.
Це ж не значить, що президент не прийде?
Якби моя воля,
то я б не підпустив президента до таких пройдисвітів,
але він дуже хоче зустрітися з астронавтом.
МІЙ ГЕРОЙ!
Астронавт? Авжеж Максін знайшла спосіб затьмарити мої заручини.
Не розумію, що в ній такого особливого.
У неї таки гарний будинок.
А той астронавт...
Я б і сам підшив йому штани.
На, сонце. Приміряй.
Ґрейман, це ж сукня Евелін.
Ходять чутки, що їй вона не по кишені.
Це моє поздоровлення.
Так дивно.
Я от-от стану трофейною дружиною невимовного багатія.
Я б мала бути щаслива.
- Аксель зізнався в дечому жахливому. - Він не хворий?
Гірше. Демократ. Найбільший жертводавець Гампфрі.
Сонце, могло бути й гірше.
Саме та, кого я шукала. Дайно, ти де?
- Отам. - Ходімо.
Слухаюсь.
Дуже вам дякую.
Джентльмени, гарного дня.
Безпечної дороги.
Що це за пекельна маячня?
Я хапалася за життя, ледь тримаючись за обрубок,
а мій чоловік і друг чіплялися один до одного в барі?
А ти казав, що Даґлас не твій типаж.
Не твій?
Звісно, що ні.
І це не те, що ми робили, Максін.
Добре. А що ви робили?
Відповідайте!
Він хотів зі мною поговорити, але не знав, що я в ґей-барі.
Тому ми...
Ми планували для тебе сюрприз. На Пляжний бал.
От і все.
То ви весь час думали про мене?
Ми говорили про тебе
цілий вечір, Макс.
Правда, Роббі?
Роберт. Так.
Вибачте, що у вас сумнівалась.
Не хочу розплакатись і розмазати макіяж.
Піду до стерв'ятниць у «Сіл Чемпен», які лишили мене тонути.
Ти дуже красива.
Даруйте.
Дякую.
На секунду подумав, що ти мене здаси.
Раджу підготувати чудовий сюрприз.
Ага.
- Гарна сукня. - Ти прийшла
- говорити не про мою сукню. - Ні.
- Чого тобі? - Потрібна любовна порада.
Я в цьому новенька, а ти явно дуже успішна.
Одна пташечка мені доповіла, що в тебе була інтрижка з професійним тенісистом.
Ця пташечка – Максін?
Можливо. Так.
Якщо тобі цікаво, то між нами все скінчено.
Я хотіла вийти за Акселя, щоб підтримувати Едді.
Ти не уявляєш, як дорого утримувати коханця.
Дами! У мене оголошення.
Знаю. Ви здивовані мене бачити, бо ж покинули мене вмирати.
Та лимони, які мені підсунули, перетворилися на лимонад,
тому що президент, містер Річард Мілгаус Ніксон
збирається на Пляжний бал.
На твою вечірку прийде президент Ніксон?
Він хоче зустрітися з астронавтом, так. І зі мною.
Неймовірно.
Це заслуговує на оплески?
Ніксон – поганець. Погана людина.
Мері, тобі обруч
перетис мозок.
Він убиває невинних, Евелін.
На вечірках не місце політиці.
Ми всі американські патріоти.
Я принесу твою сукню. Вона виняткова.
Як і ти.
Максін, на слово.
Будьмо відверті.
Рада це чути.
У мене виникли труднощі з кейтерингом.
Я знайшла коханця...
і він не знає, що в мене нема ні грошей, ні дому.
Та я вирішила лишити його собі.
Максін.
Я дізналася про себе щось нове,
коли цілу ніч вдивлялася в круглі китові зіниці.
Дивно, що ти це сказала.
Я теж дізналася про себе щось нове в морі.
Поділимося на три. Раз...
Це я маю організовувати Пляжний бал.
З усією повагою до твоїх морських змін...
через мій труп.
Я готова співпрацювати, як ми й домовлялися раніше.
За половину прибутку.
Що як я тобі відмовлю?
Тоді я повідомлю про бомбу,
і Дікі Нікс не піде на свято Максін.
Ти не посмієш.
Побачиш.
Я була танцівницею, золотко. Ми гартовані пилом і гримом.
Оцінила «Бунс Фарм» і домашній сир?
Як гадаєш, хто їх замовив?
Тут ти промахнулася,
бо виявилося, що президент любить домашній сир.
Уже чекаю, що він їстиме його на нашій вечірці.
Ґрейман, нехай Дайна знімає мою сукню,
запиши її на місіс Деллакорт.
Ми домовилися.
- Руки вгору. Це рейд. - Не ворушіться.
Маєте право на мовчання.
Усе, що ви скажете, може бути використано проти вас у суді.
Хто вас прислав?
Вас заарештовано за погрози президенту...
- Виходь. - ...і допомогу з уникненням призову.
Нахиліться.
Привіт.
Здоров.
«Ґімлет»? Щоб простіше?
Гей.
Ти вийшла з кімнати.
Я покидаю країну. Їду в ашрам.
Надовго?
На рік, може, більше. Зайшла попрощатися.
Чому?
Бо я остаточно заплуталась.
Я скучатиму.
Їдь зі мною.
- Ти про що? - Облиш це лайно.
- О, та ну, Ліндо. - Роберте, серйозно.
Їдь туди, де ти будеш собою.
У Нью-Йорк.
Бунти в Стоунволлі все змінять.
Я не покину Норму.
Даґ і Максін про неї подбають.
Знаєш, що я винен, що вона в такому стані?
Ні, не знаєш. Тепер мені треба випити.
Ну...
Я нікому не казав.
У ніч, коли вона ледь не вмерла,
у мене було побачення,
і вона не хотіла, щоб я йшов,
тому ми посварилися, дуже серйозно.
Я розсердився.
Навмисно її покинув. Хотів її покарати.
А коли вернувся, вона лежала на підлозі.
Вона пробувала зробити собі ін'єкцію,
але в інсуліні була бульбашка повітря.
Не знала, що в неї діабет.
Ніхто не знав. Вона не хотіла, щоб її вважали слабкою.
Роберте, не картай себе.
Не картай себе, як я з татом.
Відпусти почуття провини.
Ліндо, я не люблю світ так, як ти.
Я прагну простого, захищеного й безпечного життя,
і вона мені його дала.
У Палм-Біч прекрасно.
Ти вважаєш, що з Нормою ти в безпеці.
Та в цьому місті всі ховаються,
хоч це ніколи не допомагає.
Зовнішній світ завжди нас знаходить.
Нехай шукає.
Мі амор, молодчина, відхопила президента.
Дякую, Ракель.
Може, він стане першим членом нашого клубу.
- Даруй? - Ти не чула?
Даґлас і Пінкі будують новий клуб.
Він буде більший і кращий за старий і затхлий «Палм-Рояль».
Стоп, який клуб?
Новий клуб на місці твого дому.
Мого дому?
Твого дому. Норминого. Даґласового.
Та що вже казати? Він тепер наш.
Ти про що?
Даґласе!
От і вона.
Ти ж не віддав наш дім, не поговоривши зі мною,
правда ж?
- Сонечко... - Ні. Ти мені не «сонечкай».
То що?
Я збирався тобі розказати,
але ти випала за борт.
Не смій перекладати це на мене.
Я наївно думала, що на цей раз буде інакше.
Ти налажав. Мені прибирати.
Ми переїхали й почали з нуля.
Я думала, що дам тобі це все
і ти нарешті змінишся.
Макс, я пробую не налажати.
Я робив це для нас.
Мені так не здається.
Кохана, ти заслуговуєш стати королевою Палм-Біч.
Королевою Палм-Біч?
Сказав чоловік, який не дав мені стати міс Чаттануґа.
Привіт, Мері. Де всі?
Їх заарештували.
Кинули всіх в автозак.
Виродки.
Знаєш, чому їх звуть автозаками?
Бо туди садять під дулом автомата.
Це точно не так.
Мені видніше.
Мій чоловік, Девід Девідсол, садив мене в такі
кілька разів на рік.
О так. Якщо я просто шуміла в домі,
Девід одразу їх викликав.
І все через Річарда Ніксона.
Не розумію.
Якби Ніксон не збирався на вечірку Максін,
секретна служба не затримала б наших жінок-воїнів...
- Ми могли влаштувати протест. - Ми могли його вбити.
Що?
Убити.
Усе ще можемо.
Ого, Мері.
Хіба ти не казала, що через нього загинули тисячі?
Знаю, у тебе добрі наміри. Але повір,
ти не хочеш, щоб у цьому місті тебе вважали божевільною.
Ти втратиш усю владу.
Говориш дуже патріархально.
Я не хочу тебе утискати.
Просто ти не мислиш тверезо.
Уперше в житті я бачу світ чітко і ясно.
Я не хочу викликати копів.
І я...
не хочу, щоб ти викликала копів.
Тому не робитимеш нічого поспішного.
Так.
Обіцяєш?
Аякже.
Мабуть, сезон таки мене доконав.
Мені треба відпочити.
Злітати в Панаму.
- Чи в Перу. - Так.
Добре, Мері.
Вибач, Ліндо. Мені жаль.
Надіюся, ви не проти, що я прийшов раніше.
Хотів зіграти ще раз.
Я нервуюся перед усім.
Невже? Ви?
Якби ж був термін, який описує це почуття самозванця.
Я вас розумію.
Пам'ятаю, як дивився на Місяць у дитинстві.
Стояв у дворі й тремтів у піжамі.
Це що, жіноче обличчя?
Чи він з сиру?
І я думав: «Невже оце й увесь Місяць?»
Ви смішний.
Ви мила.
Люблю фортепіано.
Я завжди хотіла грати на конкурсах краси в секції талантів.
Проте навчилася показувати фокуси.
Ви точно чудово граєте.
Може, вам потрібен учитель.
Що ж, грайте. Зіграйте зі мною.
Угу.
Добре.
Ага.
Ви чудово граєте. Без мене.
Вибачте, я погано прочитав сигнали?
сигнали?
Мій герой.
Запрошення.
Ця пісня.
Хіба це не метафора про вмираючий шлюб?
Це пісня про прийняття своєї долі,
хай як вона обернеться.
Ґранте, я...
Я люблю чоловіка.
Ви куди?
Вийду подихати.
Привіт.
Виселяєшся?
Угу.
Слухай, я...
колись і я була Скітовим секретом.
Він не хотів, щоб мене бачили.
Та я хочу, щоб мене бачили з тобою.
Я... Чорт. Це для мене щось нове.
Підеш зі мною на вечірку?
Так.
Міс Голідей. Усе нормально.
Де я? Що сталось?
Треба перевірити підшлункову.
Можливо, у вас пухлина.
У вашій крові багато інсуліну.
Нема ніякої пухлини.
Міс Голідей, вам пощастило, що ви вижили.
- Нате. Візьміть. - Мем.
Мем. Крапельниця.
Зніміть ці кляті штуки. У мене дедлайн.
Мушу одягнути штани. О боже.
Я тобі допоможу.
Чому мені часом важко побачити те,
що в мене перед носом?
Бо роками я дивилася в дзеркало й бачила
дівчину, яку ніхто не любив достатньо, щоб лишитися з нею.
Я тебе кохаю, Макс.
Коли я вперше тебе побачив, то знав, що ти будеш зіркою.
Це я за тобою не встигав.
Двадцять років
я чекав, щоб ти це побачила.
Твоя правда. Я був егоїстом.
Я мав розповісти тобі про Пінкі.
Я хотів зробити щось добре.
О, ну...
Даґласе, ти добрий.
Це правда, і я тебе люблю
і надзвичайно ціную.
Хочу, щоб ти це знав.
Хочеш іще щось розказати?
Я не віддав наш будинок.
Справді?
Слава богу.
Тільки ти можеш це зробити.
Ти Нормина опікунка.
Без тебе я не маю на це права.
Давай не будемо про це сьогодні.
Поговоримо вже завтра.
Що це?
Те, що я мав вручити тобі в Чаттанузі двадцять років тому.
О, Даґласе.
Моя королева.
Яка краса. Даґласе.
Скоро будуть гості.
Я тебе люблю, Максін.
Привіт, Роберте.
Нормо, ти стоїш.
Нікому не кажи.
Я готую невеличкий сюрприз на сьогоднішній бал.
Що ти плануєш?
На все свій час, хлопчику.
На все свій час.
Переклад субтитрів: Анастасія Жищинська