(på japanska) Det är historiens hjul.
Detta ändlösa malande av orsak och verkan.
Och det är faktiskt uttröttande.
Vilket också Tolstoj insåg.
Han insåg att detta hjul möjliggörs
av de arbetande människornas slit.
Det är det som gör romanen så avslöjande.
Han talar sanning.
Bando-kun, vad anser du om detta?
Håller du med?
Jag håller med om att Tolstojs avsikt var att porträttera denna tematik.
Men utförandet var bristfälligt.
Nakazono-san inser inte detta.
I romanen
är karaktärerna aristokrater eller har nära band till den världen.
Det som saknas är kalejdoskopet
av verkliga människors upplevelser.
Ett som inte tar sina åsikter från den privilegierade klassen,
som många här i salen,
utan istället skildrar en värld
där människor kämpar för att klara sig.
Absolut, en bra tematik,
men utförandet är olyckligt.
I mina ögon
är boken ett misslyckande.
Bra sagt, Bando-kun.
Återigen ser du igenom utanpåverket och går på textens kärna.
Ni andra borde lära av hans exempel.
Nu går vi till bok nio.
ETT ÅR SENARE
Vi kan inte kyssas offentligt.
Nån kan se oss.
Det struntar jag i. Låt dem se.
Men jag måste till lektionen.
BASERAD PÅ BOKEN AV MIN JIN LEE
Fort, Mozasu.
Innan nån kommer på oss.
Titta, det fungerar!
- Det är enkelt. - Enkelt.
Bara några till. Fortsätt.
Den där.
Trodde du verkligen att du skulle komma undan med det?
Goto-san...
Jag väntade mig inte dig här.
- Jag trodde att onsdagar var... - Var tyst!
Lyssna noga.
Eftersom jag tycker så mycket om din mors nudlar
ska jag visa lite barmhärtighet.
Följ med mig.
(på koreanska) Gjorde du verkligen det här?
Se på mig.
Jag är ledsen.
Han ska bestraffas.
Du har mitt ord på det.
Vi ska ersätta dina förluster.
Att bestraffa honom,
vad nyttar det till?
Sen då?
Vi ska vara mer vaksamma,
se till att han går i skolan...
De där skolböckerna är inget för honom.
Men han måste gå i skolan.
Vad annat finns det?
Låt honom jobba åt mig.
I spelhallen.
Det är hederligt arbete.
Där råkar han inte illa ut.
Det ska jag se till.
Han är för ung.
Du lyssnar inte, Bando-san.
Han är inte sin bror.
NOTIS OM AVSLUTAT LÅN
Jag har ett brev här som säger att min lån är slutbetalat.
Det måste vara ett misstag.
Jag ser här att en betalning har blivit gjord.
Elektronisk överföring, för tre dagar sen på hela summan.
Men...
Kan ni se vem som gjorde betalningen?
Den verkar ha gjorts från Tokyo.
Solomon Baek. Han är kontoinnehavaren.
Är ni säker?
Helt säker.
Jag förstår.
Tack.
Ha en bra dag.
Vem vet vad som pågår i en pachinkohall?
Jag är lika orolig som du.
Men Goto-san gav mig sitt ord.
Han är inte släkt.
Han ser inte efter Mozasu som sin egen.
Vad ska vi göra, då?
Fortsätta lura oss att tro att han ska följa Noa i fotspåren?
Det var annorlunda under krigsåren.
Vi fick göra vad vi kunde för att överleva.
Det gjorde alla.
Men det där är över nu.
Tror du verkligen att faran är över nu?
Men varför måste det vara pachinko?
Nog finns det mer respektabla yrken.
Jag hade väntat mig sånt prat från min svåger.
Inte från dig.
TILL HERR YOSEB BANDO OSAKA, JAPAN
FRÅN HERR CHANGHO KIM PYONGYANG, KOREA
Tycker du inte om boken?
Jag älskar den. Det är inte det.
Så vad är det?
Att läsa om allt detta lidande
och alla dessa desperata människor...
Det gör mig hungrig.
Det är konstigt, jag vet.
Varifrån kommer denna glupande hunger?
Vad tror du?
Karaktärerna i boken är inte du.
Du behöver inte oroa dig för att gå hungrig
eller leva under så fattiga förhållanden.
Ändå vill du bara fylla din mage
bara för att bevisa för dig själv att du aldrig ska behöva gå hungrig.
Men trots det, med din mage proppfull,
inser du att du faktiskt aldrig smakade på den.
All denna mat smakade som papper.
Ta mig till ditt rum.
Jag vill ha dig.
Jag beklagar.
Jag har mitt middagsmöte en gång i veckan.
Ah, din mystiska välgörare.
Kalla honom inte det.
Men det är väl sant?
Han betalar ditt rum...
Jag kan betala för oss.
Och jag vill träffa honom.
Det kommer aldrig att hända, har jag sagt.
Vad är det för fel på honom?
Är han nåt slags monster?
De gångna månaderna som vi har varit tillsammans,
har jag nånsin nekat dig nånting?
- Nej, men... - Så låt mig ha denna enda sak.
Det är det enda jag kommer att begära av dig.
Du får aldrig träffa honom. Förstår du?
Lova mig en sak i så fall.
Ikväll, när du är med den här mystiska personen
och äter en väldigt dyr middag,
lova att njuta av varje tugga
tills din mage är proppfull.
Noa,
du och jag, låt oss ha allt.
Vi bygger verkligen en dröm.
Men vi gör drömmen till verklighet.
Kostnaden för medlemskap blir 500,
och för 20 minuter sen
fanns bara 47 platser kvar.
Vi räknar med att börja gräva om 90 dagar.
Och nästa sommar räknar vi med att öppna golfbanan.
Ursäkta. Hur tänker ni hantera bristen på arbetskraft?
Med allt som byggs i staden
lär det vara svårt att hitta arbetare.
Jag försäkrar er
att våra partners har situationen under kontroll.
Vi kommer inte att lida av arbetskraftbrist.
Varsågod.
Det ryktas om en möjlig fastighetskrasch.
Vad är din åsikt om detta?
Min åsikt?
Det är ett roande rykte, tycker jag.
För historien lär oss att sedan andra världskriget slutade
har markpriser aldrig fallit här i landet.
Här i Tokyo är det fastigheter som regerar.
Och inom en snar framtid
kommer Japan att gå om USA
och bli den största ekonomin i världen.
Tänk, bara.
USA som nummer två.
Så vad har vi egentligen att oroa oss för?
Vem vill höra om vårt spa?
Det ska byggas av utsökt italiensk marmor...
Så jag behöver inte vänta mig några fler problem?
Tack vare ditt generösa stöd
har återstående i parlamentet ändrat sig.
Det blir inga fler hinder.
Utmärkt.
Och priset?
Fyrtio miljoner yen.
Det är inte vad du hoppades på, jag vet,
men ändå en bra affär...
Trettio miljoner.
Inte mer.
Men Koh-san...
Bara för att du säger så,
blir det inte lätt att övertala de andra i parlamentet.
Väntar du besök?
Ja. En mycket viktig gäst.
Jag vill inte störa.
Jag kan vänta nere i lobbyn.
Nej då.
Jag ville att ni två skulle träffas.
Gör oss sällskap.
Det här är Kurogane-san.
Jag vet vem du är. Jag ser dig ofta i tidningarna.
Beroende på vilken tidning,
är jag antingen landets framtid...
...eller dess slut.
Allt skrivet är till din fördel.
Och vem är den här unge gentlemannen?
Han är en av nästa generations största snillen.
Men tyvärr alltför blygsam.
Det ska vi nog få ur honom.
Vad jobbar du med?
Jag läser andra året.
På Waseda.
- Vad tänker du studera? - Politik.
Ett underbart val.
Om du är så lovande som Koh-san säger,
dröjer det inte länge innan vi även ser ditt namn i tidningarna.
Så, vad heter du?
Baek.
Noa Baek.
Vi kommer säkert att träffas igen.
Jag måste vidare.
Innan du går...
Nästa gång vi möts väntar jag mig att siffran är 30.
Du kommer att finna lite mer än vanligt idag.
Du och din fru har visst skaffat ett nytt hem.
Se det som min gratulation.
Ska du gå ut igen?
Det känns som en bra idé med lite frisk luft.
Är det nåt annat?
Vad är det här?
De är från honom.
Förlåt mig.
Jag gömde dem från dig.
Idag provar vi jordgubbssmak.
Det är bra att prova nya saker.
Har nåt hänt?
Min son...
Han misstänkte att du försökte komma nära mig
för att komma åt våra pengar.
Han anlitade en detektiv för att undersöka dig.
Vad säger du?
Han borde inte ha gjort det,
men hans motiv var goda.
Han var orolig för mig.
Och så hittade han nånting.
Kriget.
Det var för länge sen.
Du var ung, och ändå...
Jag...
Jag är en mördare.
Vad gör du här?
Du är kvar än, ser jag.
Jag städar upp efter honom.
Yoshii-san ställde en fråga.
Ursäkta oss ett tag.
Oroa dig inte, Sugihara.
Jag har haft med honom att göra förut, eller hur?
Jag kommer för att göra klart en sak.
Håll dig borta från min son. Bryt banden med honom.
Det är omöjligt.
Din son kommer att tjäna en massa pengar åt mig.
Har du inte tagit nog från mig?
Är det så du ser det?
Intressant.
Jag ville aldrig ha din farfars kärlek.
Jag bad aldrig om den.
Det var han som...
Du kom för att tala om Solomon.
Och jag säger att
han har gjort sitt val.
Som du gjorde för så länge sen.
Om du har problem med det, tala med honom.
För oavsett vad som är problemet mellan er två,
har det inte med mig att göra.
Vi vet båda att
jag kunde ha krossat dig förut.
Men jag var barmhärtig.
Så lyssna på mig nu.
Om min son far illa på grund av dig, ska jag inte visa barmhärtighet.
Du vet vad jag är kapabel till.
Förstått?
Hallå!
Ge mig två askar.
Och cigaretter.
Behåll växeln.
Han vill ha två askar.
Du.
Jag tar hand om det här.
Fortsätt med städningen.
Yoshii-san, välkommen.
Och med Mamoru idag...
Jobbar du verkligen här?
Men hur gammal är du?
Femton.
Och du?
Sju.
Är det där din farfar?
Vet du inte vem han är?
Nej, det vet jag inte.
Mamoru.
Har du läst ut Bröderna Karamazov?
Självklart.
Vad tyckte du om den?
Har du läst den?
Jag läser allt du läser, Noa.
Allt som ingår i din undervisning.
Varför? Du är en upptagen man, Koh-san.
För att jag aldrig fick chansen.
Noa, jag motiverades av din kärlek till litteratur.
Men de böckerna är inte din framtid.
Jag tänker inte bli politiker.
Jag vill bli lärare.
Har du kommit hela vägen till Waseda för att bli lärare?
Det är löjligt.
Många dörrar öppnas för dig här.
Men du inser det inte.
Det gör jag,
men min plan står fast.
Vem är du?
Förlåt att jag stör, men jag kom för att träffa min vän.
Vad gör du här?
Vem är det här?
Jag heter Akiko Nakazono.
En god vän till Noa.
Han bjöd med mig.
Jag väntade inte gäster, men vi har mer än nog, så välkommen.
Nakazono...
Är din far möjligen Nakazono Hitoshi?
Vice utrikesministern?
Ja, det är min far.
Noa, sätt dig.
Vet du vem jag är?
Absolut. Noa har talat så väl om dig.
Vi pratade just om hans framtid.
Hans framtid?
Vilket allvarligt samtalsämne.
Jag tror att en lysande framtid väntar honom.
Jag kände det första gången vi möttes.
Men han måste vilja det själv.
Kanske kan du hjälpa honom med det.
För framtiden.
Sayo-fucking-nara, Shiffley's.
Men hej.
När flyger du hem?
Jag ska inte återvända till USA.
Macau.
- Yoshii-san erbjöd mig ett jobb. - Med vad?
Att sköta hans nya spelföretag. Alltihop.
Dina barn, då?
Vem försöker jag lura?
De har klarat sig hittills utan mig och överlevt.
Visst, kanske i början.
Men menar du allvar?
Ja.
Men Macau?
Varför inte?
Jag klarade mig genom Tokyo. Bara ett stopp på vägen.
Och vi vet båda att marknaden kommer att krascha här. Tänk på saken.
Jag minns fortfarande första gången du ljög för mig.
Vad var lögnen?
"Jag blir inte här länge."
Det är verkligen allvarligt
när man börjar tro sina egna lögner, förresten.
Tack.
En till åt honom.
Det var inte menat som en lögn.
Men tack vare Abe är jag här.
Han måste vara skitförbannad nu.
Gärna för mig.
Bara han förbannar mitt namn.
Känner du inte den minsta gnutta medlidande med honom?
Inte alls. Har inte råd.
Tack.
Fan ta allt.
Han är inte alls det monster du utmålade honom som.
Det handlar inte om det.
Så, var det jag?
Var du orolig för att jag skulle genera dig?
Jag bad dig att hålla dig utanför det här!
Jag vill vara delaktig i det.
Och jag vägrar be om ursäkt.
Tror du att jag är nån som du kan leka med?
En leksak som roar dig,
för att du är en naiv, rik flicka...
Hur vågar du tilltala mig så?
Tror du inte att jag ser
hur mycket du njuter av att skapa reaktioner hos folk.
Du med din koreanska älskare.
Vilken skandal.
Du bara suktar efter uppmärksamhet.
Du är patetisk.
Jag struntar i hur folk ser mig.
Det är skillnaden mellan oss.
Du låter andra definiera dig.
Tänk efter.
- Vem är den patetiska av oss? - Gå.
Jag vägrar.
Jag släpper dig inte.
Jag vill inte ha dig längre.
För att jag vet sanningen?
Är det därför?
Vad tror du dig veta?
Du vet ingenting.
Jaha, men du vet ju, eller hur?
Den mannen är din far.
- Koh Hansu är... - Var tyst, sa jag!
Jag måste genast tala med Koh Hansu.
- Det är sent... - Släpp in honom.
Jag kallar om jag behöver dig.
Vi sätter oss.
Du var inte menad att träffa henne.
Akiko. Hon bröt sitt löfte till mig.
Så när jag försökte göra slut
kom hon med ett jättelöjligt påstående.
Det är totalt...
Det saknar vett och sans.
Men fastän jag inte vill tro att det ligger nåt i det...
...vill jag höra det från dig.
Vad sa hon till dig?
Hon sa...
...att du är...
...min far.
Säg att det inte är sant!
Det är sant.
Jag var fiskgrossist då.
Jag reste mellan Osaka och Busan.
Jag hade inte varit i mitt hemland på nära 16 år.
Jag trodde inte att det skulle påverka mig, men det gjorde det.
Tvingade du dig på henne?
Självklart inte.
Men du utnyttjade henne.
Så måste det vara!
Är det vad du vill tro?
Att jag listigt förförde en stackars lantflicka?
Hellre än att acceptera att hon älskade mig...
Det är omöjligt.
Du är en usel man.
Korrumperad!
Och självisk.
Vad är du i så fall?
För samma blod som flyter i mina ådror...
...flyter även i dina.
Inte samma blod som hos den dumbom du kallade far i alla år.
Ska du kalla mig korrumperad?
Jag såg dig.
På gården den natten!
Än sen?
Vad sa jag åt dig?
Se framåt.
Noa,
se alltid framåt.
Den dagen...
...visste jag att du hörde mina ord.
Du blickade inte bakåt.
Du är min.
Noa...
...vi kan äntligen sluta med den här charaden.
Gå hem och sov.
När du vaknar imorgon, får du se.
Allt kommer att bli annorlunda.
De kommer att krypa för dig.
Det ska jag se till.
De var fienden.
Det sa man åt oss.
De skulle komma och våldta våra kvinnor och förgöra våra hem.
Jag trodde dem.
Jag tänkte på min fru
och barnen vi hoppades få,
och mina föräldrar.
De var fortfarande vid liv då.
Vi var alla uttröttade.
Och vi svalt.
Hettan var obarmhärtig.
Insekterna åt nästan upp oss.
I alla dessa månader var vi knappt vid liv.
Under de förhållandena var vi knappt mänskliga.
Så jag tänkte: "Vi kommer att dö så här."
Så tänkte jag.
Och...
...när ordern kom...
...lämnade min själ kroppen...
...och jag lydde ordern.
Men det var inte den slutliga ordern.
Det kom en till.
"Glöm allting."
Så sa man till oss.
Jag lydde den ordern.
Vi var dåraktiga
som trodde att det förgångna kunde glömmas.
Så vad skulle vi göra?
Leva resten av våra liv fjättrade vid det?
Jag önskar dig välgång.
Och så är det
Det finns ingen tvekan
Men varför allt väsen För att jag ber om
Att vara tillsammans i 500 år?
Är detta
Ett ödets nyck?
Att min framtid
Nu verkar mörk
Och så är det Det finns inget tvivel
Noa.
Varför är du här?
Mor.
Vad är det som har hänt?
Jag ville...
...bara se ditt ansikte.
Har nåt hänt på universitetet?
Är det för svårt?
Nej.
Jag stortrivs där.
För första gången
känns det som att jag kan åstadkomma allt.
Så varför...
Berätta.
Varför har du kommit?
Jag sa ju det.
Jag ville träffa dig.
Jag ska återvända nu.
Redan?
Du kom ju nyss.
Stanna över natten.
Du kan åka imorgon bitti.
Det går inte.
Jag måste iväg.
Jag har bestämt träff med en vän.
Då följer jag dig till tåget.
Det behövs inte.
Jag vet hur lång dagen har varit för dig.
Jag vill att du vilar, mor.
Var rädd om dig.
Noa...
Mor, allt är väl.
Noa...
Noa.
Har ni sett min son?
Noa! Noa!
Senaste nytt.
Den chockerande nyheten om Masaru Abes självmord, tidigare vd för Waei,
genljuder genom de högsta finanskretsarna.
Herr Abe var en framstående figur
tills kontroverser nyligen överskuggade hans senaste affärsprojekt.
Hans kropp hittades tidigt i morse i Chubu Sangaku National Park.
Vittnen på stigen
såg en mans kropp falla ner från en klippa.
När myndigheterna kom till platsen
fann de herr Abes skor men inget självmordsbrev.
Utredningen fortsätter.
Andra nyheter...
Var kan han vara utan pengar eller nån att söka hjälp hos?
Mina mannar söker ännu efter honom.
De söker över hela landet.
Det har gått flera veckor!
Vi har letat överallt.
Det saknas spår av honom.
Jag ska hitta honom vad som än krävs.
Jag ska inte ge upp.
Se på oss.
Det är vårt fel.
Det här var oundvikligt.
Prata inte dumheter.
Det är sant!
Vi förstörde honom.
Nej.
Sunja, alla dina uppoffringar,
alla mina synder,
var för hans skull.
Han ville inte ha det, sa han.
Jag borde ha vetat bättre.
Den kvällen...
...kom han för att ta farväl.
Han sa åt mig att inte oroa mig, han måste säga det.
Det var hans barmhärtighet.
Han är borta.
Det finns inga spår efter honom.
Sunja.
Koh-san!
Varför berättade du inte att du var tillbaka i Osaka?
Skål!
Åh, nej!
Jag är full.
Koh-san, vill du spela?
Koh-san?
Försvinn!
Fortsätt!
När jag var liten
berättade min far för mig om vildhästarna som fanns i Yeongdo.
Chollimas.
De sprang natt och dag.
Så fort att skuggorna inte hann ifatt,
och deras kroppar måste skilja sig från skuggorna.
Mozasu,
jag...
...undrar ibland...
...varför vissa människor här i världen lyckas överleva
medan andra inte gör det.
Är skillnaden de som finner sina skuggor
och de som inte gör det?
För en kropp
kan inte leva utan sin skugga.
Dessa skuggor visar oss
var vi befinner oss.
Vad det än är,
är du och jag här.
Fast så många av våra nära och kära är döda,
är vi kvar
och sitter här vid bordet.
Solomon är också här.
Ursäkta mig.
Behöver ni arbetare?
Jag söker jobb.
Du är väl inte en av de där koreanerna?
Nej.
Det är jag inte.
Jag arbetar flitigt.
Jag lovar.
I så fall
får vi se hur du sköter dig.
Jag glömde fråga om ditt namn.
Det är Ogawa.
Ogawa Minato.
PACHINKO
Undertexter: Bengt-Ove Andersson