Det er historiens hjul.
Den endeløse cyklus af årsag og virkning.
Og det er virkelig udmattende.
Det var også sådan, Tolstoj så på det.
Han forstod, at den cyklus muliggøres
af den jævne mands slid.
Det er det, der gør romanen til en åbenbaring.
Han siger sandheden.
Bando-kun, hvad er dit syn på den?
Er du enig?
Jeg er enig i, at det var Tolstojs hensigt at prøve at skildre det tema.
Men hans fremstilling er mangelfuld.
Det kan Nakazono-san ikke se.
I romanen
er karaktererne aristokrater, eller også har de tætte bånd til den verden.
Der mangler det mangesidige blik
på hele den menneskelige tilværelse.
Et, der ikke tager udgangspunkt i overklassen
som så mange herinde,
men i stedet fremstiller en verden,
hvor folket kæmper for at overleve.
Så ja, det er et godt tema,
men udførelsen er uheldig.
I mine øjne
er bogen mislykket.
Glimrende, Bando-kun.
Atter har du formået at gå i dybden med teksten.
I andre gør klogt i at følge hans eksempel.
Lad os så gå til bog 9.
ET ÅR SENERE
Ikke her.
Nogen kunne se os.
Jeg er ligeglad. Lad dem bare se det.
Men jeg skal til undervisning.
BYGGER PÅ MIN JIN LEES BOG
Skynd dig, Mozasu.
Se her.
Se. Det virker! Du gjorde det!
- Pærelet. - Intet problem.
Flere. Bare bliv ved.
Den der.
Regnede du virkelig med at slippe af sted med det?
Goto-san...
Jeg regnede ikke med, at du var her.
- Jeg troede, torsdag var din... - Ti stille!
Hør så her.
Fordi jeg er så glad for din mors nudler,
vil jeg være dig nådig.
Kom med.
Har du virkelig gjort det?
Se på mig.
Undskyld.
Han bliver straffet.
Det lover jeg dig.
Vi dækker dit tab.
At straffe ham...
Hvad kommer der ud af det?
Hvad så bagefter?
Vi vil holde bedre øje med ham,
så han passer skolen...
Skolebøgerne siger ham ingenting.
Men han skal jo gå i skole.
Hvad kan han ellers gøre?
Lad ham arbejde for mig.
I spillehallen.
Det er hæderligt arbejde.
Og der roder han sig ikke ud i noget.
Det sørger jeg for.
Han er for ung.
Du hører ikke, hvad jeg siger, Bando-san.
Han er ikke sin bror.
MEDDELELSE OM INDFRIELSE AF LÅN
Jeg har modtaget et brev, hvor der står, at mit lån er blevet indfriet.
Det må være en fejl.
Jeg kan se her, at der er foretaget en indbetaling.
En overførsel for tre dage siden på hele summen.
Men...
Kan De se, hvem der har betalt?
Det ser ud til, at pengene er overført fra Tokyo.
Solomon Baek. Han er indehaver af kontoen.
Er De sikker?
Ja, helt sikker.
Aha.
Tak.
Hav en god dag.
Hvem ved, hvad der foregår i en pachinkohal?
Jeg er lige så bekymret som dig.
Men Goto-san gav mig sit æresord.
Han er ikke familie.
Han vil ikke tage sig af Mozasu, som var han hans egen.
Hvad skal vi så gøre?
Fortsat bilde os selv ind, at han går i Noas fodspor?
Det var anderledes under krigen.
Da måtte vi gøre, hvad vi kunne, for at overleve.
Det gjorde alle.
Men det er slut nu.
Tror du virkelig på, at vi er ude af farezonen?
Men hvorfor skal det lige være pachinko?
Der er vel mere respektable måder at klare sig på.
Den slags snak forventede jeg mig af min svoger.
Ikke af dig.
TIL HR. YOSEB BANDO OSAKA, JAPAN
FRA HR. CHANGHO KIM PYONGYANG, KOREA
Kan du ikke lide bogen?
Jeg er vild med den. Det er ikke det.
Hvad er der så?
At læse om al den lidelse
og alle de desperate mennesker...
Det gør mig sulten.
Jeg ved godt, det er mærkeligt.
Hvor kommer den fra? Denne glubende sult.
Hvad mener du?
Karaktererne i bogen er ikke dig.
Du behøver aldrig at frygte at skulle sulte
eller leve under usle forhold.
Og alligevel får du trang til at spise dig mæt
for at bevise over for dig selv, at du aldrig kommer til at lide nød.
Men selv når din mave er fuld, efter at du har proppet dig,
går det op for dig, at du slet ikke smagte maden.
Al maden smagte bare af papir.
Tag mig med på dit værelse.
Jeg vil have dig.
Beklager.
Jeg har min ugentlige middagsaftale.
Din gådefulde velgører.
Det skal du ikke kalde ham.
Men det passer da, ikke?
Han betaler for din bolig...
Det gør jeg for vores skyld.
Og jeg vil gerne møde ham.
Jeg har jo sagt, at det aldrig kommer til at ske.
Jamen hvad er der galt med ham?
Er han et uhyre?
De seneste måneder, hvor vi har været sammen,
har jeg da nægtet dig noget?
- Nej, men... - Så giv mig lov til den ene ting.
Det er det eneste, jeg vil bede dig om.
Du må aldrig møde ham. Forstår du det?
Så lov mig én ting.
Når du i aften er sammen med den gådefulde person
og spiser den hundedyre middag,
så nyd hver eneste bid,
til du er ved at revne.
Noa,
du og jeg, vi skal have det hele.
Ja, vi bygger en drøm.
Men vi gør drømmen til virkelighed.
Der er et loft for antallet af medlemmer på 500,
og status for 20 minutter siden var,
at der kun var 47 pladser tilbage.
Vi forventer at tage det første spadestik om 90 dage.
Vi planlægger at kunne åbne golfbanen næste sommer.
Undskyld. Hvordan vil De håndtere den nuværende mangel på arbejdskraft?
Der bygges så meget i byen,
at det er blevet en udfordring at skaffe folk.
Jeg lover Dem,
at vores partnere har situationen under kontrol.
Vi kommer ikke til at mangle arbejdskraft.
Værsgo.
Der går rygter om, at ejendomsmarkedet krakker.
Har De en holdning til det?
Min holdning?
Jeg synes, det er et morsomt rygte.
For historien fortæller os, at siden afslutningen på Anden Verdenskrig
er jordprisen aldrig faldet her i landet.
Her i Tokyo er ejendomspriserne helt i top.
Og i den nærmeste fremtid
vil Japan overhale USA
og blive verdens største økonomi.
Tænk over det.
Amerika som nummer to.
Så hvad har vi egentlig at bekymre os om?
Hvem vil høre om spaområdet?
Det bliver med den fineste italienske marmor...
Så jeg skal ikke forvente flere problemer?
Takket være din rundhåndede støtte
er de resterende parlamentsmedlemmer med på den.
Der kommer ikke flere forhindringer.
Glimrende.
Og prisen?
Fyrre millioner yen.
Jeg ved godt, at det ikke var det, du håbede på,
men det er stadig en god pris...
Tredive millioner yen.
Ikke mere.
Men, Koh-san...
Bare fordi du siger det,
er det ikke så let at overbevise parlamentsmedlemmerne.
Venter du nogen?
Ja. En meget vigtig gæst.
Jeg ville ikke afbryde.
Jeg kan vente nede i forhallen.
Slet ikke.
I to skulle møde hinanden.
Kom og sæt dig.
Det er Kurogane-san.
Jeg ved godt, hvem De er. Jeg ser Dem tit i avisen.
Afhængigt af avisen
er jeg enten vor mægtige nations fremtid...
...eller dens svøbe.
Det hele er skam meget positivt.
Og hvem er den unge herre?
Han er en af den unge generations skarpeste hjerner.
Men desværre er han alt for beskeden.
Det skal vi nok få pillet ud af ham.
Og hvad foretager du dig?
Jeg er andetårsstuderende.
På Waseda.
- Hvad vil du læse? - Statskundskab.
Det er et glimrende valg.
Hvis du er så lovende, som Koh-san siger,
går der sikkert ikke lang tid, før jeg også ser dit navn i avisen.
Så hvad er dit navn?
Baek.
Noa Baek.
Vi møder helt sikkert hinanden igen.
Nu må jeg gå.
Inden du går...
Næste gang vi mødes, forventer jeg, at tallet er 30.
I dag er der lidt mere end normalt.
Jeg hører, at du er blevet gift og har fået nyt hus.
Se det som min lykønskning.
Skal du ud igen?
Det kunne være godt med lidt frisk luft.
Var der andet?
Hvad er det?
Det er fra ham.
Undskyld.
Jeg gemte det for dig.
I dag prøver vi med jordbær.
Det er godt at prøve noget nyt.
Er der sket noget?
Min søn...
Han havde en mistanke om, at du lærte mig at kende
for at tage vores penge.
Så han hyrede en privatdetektiv.
Hvad gjorde han?
Han skulle ikke have gjort det...
...men hans hensigt var reel.
Han var bekymret for mig.
Og så fandt han noget.
Krigen.
Det er længe siden.
Du var ung, men alligevel...
Jeg...
Jeg er en morder.
Hvad laver du her?
Du er her stadig, kan jeg se.
For at rydde op efter ham.
Yoshii-san spurgte dig om noget.
Giv os et øjeblik.
Bare rolig, Sugihara.
Jeg har taget mig af ham før, ikke?
Jeg er kommet for at gøre noget helt klart.
Hold dig væk fra min søn. Drop al forbindelse til ham.
Det er umuligt.
Din søn kommer til at tjene mange penge til mig.
Har du ikke allerede taget nok fra mig?
Er det sådan, du ser på det?
Interessant.
Jeg ønskede mig ikke din bedstefars kærlighed.
Jeg bad aldrig om den.
Det var hans valg...
Du kom for at tale om Solomon.
Og jeg siger til dig,
at han har truffet sit valg.
Som du gjorde for år tilbage.
Hvis du har et problem med det, må du tale med ham.
For uanset hvad det er for en strid, er den mellem jer to,
Jeg er ikke en del af den.
Vi ved begge to godt,
at jeg kunne have knust dig dengang.
I stedet var jeg nådig.
Så hør på mig nu.
Lider min søn overlast på grund af dig, er jeg ikke længere nådig.
Du ved, hvad jeg er i stand til.
Forstået?
Hej!
Lad mig få to æsker.
Og cigaretter.
Behold resten.
Han vil have to æsker.
Hej.
Jeg tager mig af det.
Pas du din rengøring.
Yoshii-san, velkommen.
Og du har Mamoru med i dag...
Arbejder du virkelig her?
Men hvor gammel er du?
Femten.
Hvad med dig?
Syv.
Er det din bedstefar?
Ved du ikke, hvem han er?
Nej.
Mamoru.
Er du blevet færdig med Brødrene Karamazov?
Selvfølgelig.
Hvad syntes du om den?
Har du læst den?
Jeg læser alt det, du læser, Noa.
Uanset hvad dine fag kræver.
Hvorfor? Du er en travl mand, Koh-san.
Fordi jeg aldrig selv fik muligheden.
Noa, jeg blev motiveret af din kærlighed til bøgerne.
Men de bøger er ikke din fremtid.
Jeg går ikke ind i politik.
Jeg vil være lærer.
Er du taget helt til Waseda for at blive lærer?
Det er jo latterligt.
Et utal af døre åbner sig for dig her.
Du er bare ikke klar over det.
Jo, jeg er...
...men jeg har truffet mit valg.
Hvem er du?
Undskyld, jeg forstyrrer, men jeg skal møde min ven her.
Hvad laver du her?
Hvem er det?
Jeg hedder Akiko Nakazono.
Jeg er Noas gode ven.
Han inviterede mig.
Jeg ventede ikke gæster, men værsgo. Der er rigeligt.
Nakazono...
Er din far mon Nakazono Hitoshi?
Viceudenrigsministeren?
Ja, det er min far.
Noa, sæt dig ned.
Ved du, hvem jeg er?
Naturligvis. Noa har talt pænt om dig.
Vi talte netop om hans fremtid.
Hans fremtid?
Sikke en alvorlig samtale.
Jeg tror, han går en strålende fremtid i møde.
Det mærkede jeg, første gang jeg mødte ham.
Men han skal selv ville det.
Det kan du måske hjælpe ham med.
Skål for fremtiden.
Sayo-fucking-nara, Shiffley's.
Hej.
Hvornår flyver du hjem?
Jeg tager ikke tilbage til USA.
Macao.
- Yoshii-san tilbød mig et job. - Som hvad?
Jeg skal styre hele hans nye satsning på hasardspil.
Hvad med dine børn?
Hvem prøver jeg at narre?
De har klaret sig uden mig indtil nu, og det har de overlevet.
Ja, måske i starten.
Mener du det seriøst?
Ja.
Men Macao?
Hvorfor ikke?
Jeg klarede Tokyo. Det er bare endnu et stop på vejen.
Desuden ved vi to godt, at markedet krakker her. Overvej det.
Jeg kan stadig huske den første løgn, du stak mig.
Hvad var det?
"Jeg er ikke kommet for at blive."
Man har for alvor problemer,
når man begynder at tro på sine egne løgne.
Tak.
En til til ham.
Det skulle ikke være en løgn.
Men takket være Abe er jeg her nu.
Han må være splittertosset lige nu.
Det er fint med mig.
Så længe han forbander mit navn.
Har du ikke antydningen af medlidenhed med ham?
Ikke det mindste. Det kan jeg ikke tillade mig.
Tak.
Op i røven med det hele.
Han er slet ikke det uhyre, du beskrev ham som.
Det handler ikke om det.
Så det var mig?
Var du bange for, at jeg skulle gøre dig pinligt berørt?
Jeg bad dig om at holde dig væk!
Jeg vil være en del af det.
Og jeg nægter at sige undskyld.
Tror du, du bare kan lege med mig?
Et stykke legetøj, du kan muntre dig med,
fordi du er en naiv rigmandstøs...
Hvor vover du at tale sådan til mig?
Tror du ikke, jeg kan se det?
Hvor meget du nyder at fremprovokere følelser.
Dig og din koreanske elsker.
En stor skandale.
Din desperate higen efter opmærksomhed
er ynkelig.
Jeg er ligeglad med andres mening om mig.
Det er forskellen på os to.
Du lader andre definere dig.
Tænk over det.
- Hvem er det, der er ynkelig her? - Gå din vej.
Jeg nægter.
Jeg giver ikke slip på dig.
Jeg vil ikke have dig længere.
Fordi jeg kender sandheden?
Er det derfor?
Hvad er det, du tror, du ved?
Du ved ingenting.
Men du ved det, ikke?
Den mand er din far.
- Koh Hansu er... - Hold kæft, sagde jeg!
Jeg må tale med Koh Hansu med det samme.
- Det er sent... - Luk ham ind.
Jeg kalder på dig, hvis der er noget.
Lad os sætte os.
Du skulle ikke møde hende.
Akiko. Hun holdt ikke det, hun havde lovet mig.
Da jeg prøvede at gøre det forbi,
sagde hun det mest latterlige til mig.
Det er helt...
Det giver ingen mening.
Men selvom det er tåbeligt at belønne hendes ord sådan...
...må jeg høre det fra dig.
Hvad sagde hun til dig?
Hun sagde...
...at du er...
...min far.
Sig til mig, at det ikke er sandt!
Det er sandt.
Jeg var fiskesælger dengang.
Jeg rejste mellem Osaka og Busan.
Jeg havde ikke været i mit hjemland i næsten 16 år.
Jeg troede ikke, det ville påvirke mig, men det gjorde det.
Voldtog du hende?
Nej da.
Men du udnyttede hende.
Det må du have gjort!
Er det det, du gerne vil tro?
At jeg forførte en stakkels bondepige?
I stedet for at acceptere, at hun elskede mig...
Det kan ikke passe.
Du er en modbydelig mand.
Korrupt!
Og egoistisk.
Hvad så med dig?
For det blod, der løber i mine årer...
...løber også i dine.
Ikke blodet fra det tossehoved, du har kaldt far i alle i de år.
Kalder du mig modbydelig?
Jeg så dig.
På gården den aften!
Og hvad så?
Hvad har jeg sagt?
Se fremad.
Noa...
...du skal altid se fremad.
Den dag...
...ved jeg, at du hørte mig.
Du så dig ikke tilbage.
Du er min.
Noa...
...nu kan vi endelig droppe skuespillet.
Gå hjem og sov.
Når du vågner i morgen tidlig, kan du se det.
Alt bliver anderledes.
De vil kaste sig i støvet.
Det sørger jeg for.
De var fjenden.
Det var det, vi fik at vide.
De kom for at voldtage vores kvinder og jævne vores huse med jorden.
Jeg troede på dem.
Jeg tænkte på min kone,
på de børn, vi endnu ikke havde fået,
og på mine forældre.
De var stadig i live dengang.
Vi var alle sammen udmattede.
Vi sultede.
Og heden var ubarmhjertig.
Insekterne mæskede sig i os.
I alle de måneder var vi nærmest mere døde end levende.
Under de forhold mistede vi al menneskelighed.
Så jeg tænkte: "Vi kommer til at dø sådan her."
Det var det, jeg tænkte.
Og...
...da ordren kom...
...forlod min sjæl kroppen...
...og jeg gjorde, som jeg fik besked på.
Men det var ikke den sidste ordre.
Der var en til.
Glem alt.
Det sagde de til os.
Jeg fulgte den ordre.
Vi var alle tåber,
når vi troede, at fortiden kunne glemmes.
Hvad skal vi så gøre?
Bruge resten af vores liv på at være lænket til den?
Jeg ønsker dig alt det bedste.
Og sådan er det
Der er ingen tvivl
Men hvorfor al den ståhej For blot at spørge
Om vi skal blive sammen i 500 år?
Er det
Skæbnens lune?
At min fremtid
Nu virker så dyster?
Og sådan er det Der er ingen tvivl
Noa.
Hvorfor er du her?
Mor.
Hvad er der galt?
Det er bare...
Jeg ville bare se dig.
Er der sket noget på skolen?
Er det for svært?
Nej.
Jeg elsker at være der.
For første gang
føler jeg, at jeg kan klare alt.
Jamen hvorfor så...
Sig det.
Hvorfor er du kommet?
Det har jeg lige sagt.
Jeg ville se dig.
Jeg tager tilbage nu.
Allerede?
Du er lige kommet.
Bliv her i nat.
Du kan tage af sted i morgen.
Det kan jeg ikke.
Jeg må af sted.
Jeg har planer med en ven.
Så lad mig følge dig til toget.
Det gør ikke noget.
Jeg ved, at du har haft en lang dag.
Nu skal du bare få hvilet, mor.
Pas godt på dig selv.
Noa...
Mor, alt er fint.
Noa.
Har I set min søn?
Noa!
Nyhedsmelding.
Den rystende nyhed om direktøren for Wae Enterprise Masaru Abes selvmord
sender chokbølger gennem finansverdenen.
Hr. Abe var en markant skikkelse,
indtil flere kontroversielle sager overskyggede hans seneste byggeprojekt.
Hans lig blev fundet tidligt i morges i nationalparken Chubu Sangaku.
Vidner ved stien
fortalte, at de så en mand falde ned fra toppen af en klippe.
Da myndighederne gennemsøgte området,
fandt de hr. Abes sko, men intet afskedsbrev.
Efterforskningen fortsætter.
Øvrige nyheder...
Hvor kan han være uden penge og nogen at få hjælp af?
Mine folk leder stadig efter ham.
De finkæmmer hele landet.
Der er gået flere uger!
Vi har ledt overalt.
Der er intet spor af ham.
Uanset hvad finder jeg ham.
Jeg giver ikke op.
Se os lige.
Det er vores skyld.
Det måtte jo ende sådan.
Hold op med det vrøvl.
Det passer!
Vi ødelagde ham.
Nej.
Sunja, alle dine ofre,
alle mine synder...
Det hele var for hans skyld.
Han sagde, han ikke ville have det.
Jeg burde have vidst bedre.
Den aften...
...kom han for at sige farvel.
Han havde brug for at sige, at jeg ikke skulle være bekymret.
Det var hans barmhjertighed.
Han er borte.
Der er intet spor af ham.
Sunja.
Koh-san!
Hvorfor har du ikke fortalt mig, at du var tilbage i Osaka?
Skål!
Åh nej!
Jeg er fuld.
Koh-san, vil du lege?
Koh-san?
Forsvind!
Kom videre!
Da jeg var lille,
fortalte min far mig om de vilde heste, der engang løb frit rundt i Yeongdo.
Chollimaer.
Nat og dag løb de.
Så hurtigt, at deres skygger ikke kunne følge med,
og deres kroppe måtte skilles fra deres skygger.
Mozasu,
jeg...
Jeg spekulerer nogle gange på...
Hvorfor formår nogle mennesker her i verden at overleve,
mens andre ikke gør?
Er det dem, der finder deres skygger,
og dem, der ikke gør?
For en krop
kan ikke leve uden sin skygge.
De skygger fortæller os,
hvor vi er.
Uanset hvordan det er,
er du og jeg her.
Selvom så mange af dem, vi har elsket, er borte,
er vi her.
Vi sidder ved dette bord.
Og Solomon er her også.
Undskyld.
Har du brug for en arbejdsmand?
Jeg er jobsøgende.
Nu er du vel ikke en af de der koreanere?
Nej.
Ikke mig.
Jeg er hårdtarbejdende.
Det lover jeg.
Jamen så
lad os se, hvad du dur til.
Jeg glemte at spørge om dit navn.
Det er Ogawa.
Ogawa Minato.
PACHINKO
Tekster af: Eskil Hein