(japonsky) Koloběh dějin
je propletený nekonečnou kauzalitou.
A to je vskutku vyčerpávající.
A právě tak to Tolstoj viděl.
Chápal, že celý ten koloběh stojí na tvrdé práci obyčejných lidí.
Proto je tento román tak objevný. Sděluje pravdu.
Pane Bandó, jak to vidíte vy?
Souhlasíte?
Souhlasím, že záměrem Tolstého bylo pokusit se vykreslit toto téma.
Ovšem způsob provedení je nedostatečný.
To paní Nakazonová opomíjí.
Postavy v tomto románu jsou aristokraté nebo jsou s touto vrstvou úzce svázané.
Chybí zde kaleidoskop
reálných lidských zkušeností.
Autor svět vnímá jen z pohledu privilegované třídy, tak jako i mnozí zde,
ale už nelíčí tu jeho část, kdy v prostřední měnících se pravidel
lid horko těžko přežívá.
Jistě, téma je dobré,
ale provedení je nešťastné.
Z mého pohledu
je tahle Tolstého kniha propadák.
Výborně, pane Bandó.
Opět jste pronikl až do hloubky textu.
Vy ostatní si z něj vezměte příklad.
Nyní přejdeme ke knize číslo devět.
O ROK POZDĚJI
Tady to dělat nemůžeme.
Někdo nás uvidí.
No a co. Jen ať se kouknou.
Ale už musím do třídy.
NA MOTIVY KNIHY AUTORKY I MIN DŽIN
PAČINKO
Dělej, Mozasu.
Sleduj.
Hele, funguje to! Dokázals to!
- Brnkačka. - Nic na tom není.
Ještě trochu. Zkoušej to dál.
Tohle.
Vážně jsi čekal, že ti to projde?
Pane Gotó...
Vás jsem tu nečekal.
- Ve čtvrtek přece... - Mlč!
Poslouchej pozorně.
Protože mám tolik rád nudle tvé matky,
projevím jistou shovívavost.
Pojď se mnou.
(korejsky) Tos vážně udělal?
Podívej se na mě.
Omlouvám se.
Potrestám ho.
Máte moje slovo.
Ztráty vám zaplatíme.
K čemu bude, když ho potrestáte?
A co pak?
Budeme ostražitější.
- Dohlédneme, ať se učí... - Učebnice nejsou nic pro něho.
Ale do školy chodit musí.
Co jiného může dělat?
Ať pracuje pro mě.
V herně.
Je to poctivá práce.
A nedostane se tam do potíží.
Na to dohlédnu.
Mozasu je ještě dítě.
Vy mě neposloucháte, paní Bandóová.
Není jako jeho bratr.
ZPRÁVA O SPLACENÍ ÚVĚRU
Mám tu dopis dokládající, že byl můj úvěr splacen.
To musí být nějaká chyba.
Vidím tu provedenou platbu.
Celá částka převodem před třemi dny.
Ale...
Vidíte tam, kdo ji provedl?
Příkaz přišel z účtu číslo 43 087.
Vlastník účtu je Solomon Baek.
Jste si jistá?
Ano, jsem.
Rozumím.
Děkuji.
Přeji pěkný den.
Bůhví, co se v takové herně děje.
Mám obavy stejně jako ty.
Ale pan Gotó mi dal své slovo.
Není z rodiny.
Na Mozasua nedohlédne jako na vlastního.
Tak co tedy máme dělat?
Dál si nalhávat, že půjde v Noových šlépějích?
Za války to bylo jiné.
Dělali jsme, co šlo, abychom přežili.
Jako každý.
Ale to už je minulost.
Opravdu věříš, že už jsme ze všeho venku?
Ale proč to musí být zrovna pačinko?
Určitě existují i počestnější zaměstnání.
Takové řeči jsem očekávala od švagra.
Ale od tebe ne.
ADRESÁT: JOSEB BANDÓ ÓSAKA, JAPONSKO
ODESÍLATEL: KIM ČCHANG-HO PCHJONGJANG, KOREA
Ta kniha se ti nelíbí?
Líbí se mi moc. O to nejde.
Tak o co tedy?
Když čtu o všem tom utrpení
a všech těch zoufalých lidech,
mám z toho hlad.
Vím, že je to divné.
Kde se ten neukojitelný hlad bere?
Čím to podle tebe je?
Postavy v té knize nejsou jako ty.
Ty se nemusíš bát, že někdy budeš mít hlad nebo žít v tak nuzných podmínkách.
A přesto chceš mít plný žaludek,
jen aby sis dokázala, že zrovna ty tohle nikdy řešit nebudeš.
Ale i s tak nacpaným žaludkem
si uvědomuješ, že sis vlastně nic z toho nevychutnala.
Všechno to jídlo bylo bez chuti jako papír.
Vezmi mě na pokoj.
Chci tě.
Promiň.
Dneska mám tu domluvenou večeři.
No jo, ten tvůj tajemný mecenáš.
Takhle mu neříkej.
Ale je to tak, ne?
Platí ti přece kolej.
Dělám to pro nás. Ale jinak...
A já ho chci poznat.
Řekl jsem ti, že k tomu nikdy nedojde.
Ale co je na něm tak hrozného?
Je to nějaké monstrum?
Chodíme spolu už měsíce a odepřel jsem ti za tu dobu někdy něco?
- Ne. - Tak mi dovol tuhle jednu věc.
Je to to jediné, oč tě prosím.
Nesmíš se s ním nikdy setkat. Rozumíš?
Tak mi slib jedno.
Dnes večer, až s tím záhadným mužem budeš jíst tu velice drahou večeři,
vychutnávej si každé výjimečné sousto,
dokud téměř nepraskneš.
Noo,
my dva si spolu všechno vychutnejme.
Ano, budujeme sen.
Ale my tento sen měníme ve skutečnost.
Maximální počet členů je 500
a před dvaceti minutami
zbývalo pouhých 47 míst.
Výkopové práce plánujeme zahájit do 90 dnů.
A příští léto hodláme golfové hřiště otevřít.
Promiňte. Jak se vypořádáte s nynějším nedostatkem pracovních sil?
Kvůli tomu, jak moc se ve městě staví, začíná být problém sehnat pracovníky.
Ujišťuji vás,
že naši partneři mají situaci pod kontrolou.
Nedostatek pracovních sil mít nebudeme.
Prosím.
Šíří se zvěsti o možném propadu realitního trhu. Jaký na to máte názor?
Můj názor?
Myslím si, že to je úsměvná fáma.
Z historie totiž víme, že od konce druhé světové války
ceny pozemků v této zemi nikdy neklesly.
Zde v Tokiu jsou reality nejlepší.
A v brzké budoucnosti Japonsko předstihne USA
a stane se největší ekonomikou světa.
Jen si to představte.
Amerika jako dvojka.
Tak čeho se máme bát?
Kdo chce slyšet o lázních?
Budou vyvedené v nejkvalitnějším italském mramoru...
Takže už žádné další problémy nebudou?
Díky vaší štědré podpoře
zbylí poslanci změnili názor.
Žádné další překážky už nebudou.
Výborně.
A cena?
Čtyřicet milionů jenů.
Vím, že to není to, v co jste doufal,
ale je to slušná cena.
Třicet milionů.
Víc ne.
Ale, pane Ko...
Vám se to řekne,
ale přesvědčit další poslance tak snadné není.
Čekáte někoho?
Ano. Velmi významného hosta.
Nechci rušit.
Můžu počkat dole v hale.
V pořádku.
Chtěl jsem vás dva seznámit.
Připoj se k nám.
Tohle je pan Kurogane.
Vím, kdo jste. Často o vás čtu v novinách.
Podle zaměření novin
představuji buď budoucnost národa,
- nebo jeho zkázu. - Ujišťuji vás, že o vás čtu jen pozitiva.
A kdopak je ten mladík?
Je jedním z největších mozků budoucí generace.
Naneštěstí je ale příliš skromný.
Na tom zapracujeme.
A co děláš?
Jsem ve druhém ročníku...
na Wasedě.
- Na co se chceš zaměřit? - Na politiku.
Skvělá volba.
Jestli jsi tak nadějný, jak pan Ko tvrdí,
nemělo by trvat dlouho, než v novinách uvidím i tvoje jméno.
Tak jak se jmenuješ?
Baek.
Noa Baek.
Nepochybně se ještě setkáme.
Už musím jít.
Než odejdete.
Očekávám, že na příští schůzce už to bude 30.
Dnes tam najdete o trochu víc než obvykle.
Prý jste se oženil a přestěhoval do nového.
Berte to jako blahopřání.
Jdeš zase ven?
Chtěl jsem se trochu projít.
Ještě něco?
Co to je?
Ty jsou od něj.
Omlouvám se.
Schoval jsem je před tebou.
Dnes okusíme jahodové.
Zkoušet nové věci je fajn.
Stalo se něco?
Můj syn...
se obával, že se se mnou sbližujete,
abyste nás připravil o peníze.
Tak si na vás najal detektiva.
Cože udělal?
Neměl to dělat,
ale jeho pohnutky byly dobré.
Měl o mě starost.
No a něco našel, že?
Válka.
To už bylo moc dávno.
Byl jste mladý, a přesto...
Já...
jsem vrah.
Co tu děláš?
Vidím, že jsi pořád tady.
Stále ještě uklízíš jeho bordel.
Pan Joší ti položil otázku.
Nech nás tu.
Neboj, Sugiharo. Už jsem si s ním dřív poradil, že ano?
Přišel jsem něco vyjasnit.
Drž se od mého syna dál. Přeruš s ním styky.
To není možné.
Tvůj syn mi vydělá spoustu peněz.
Nevzal jsi mi toho už dost?
Tak takhle to bereš?
To je zajímavé.
Lásku tvého dědečka jsem nikdy nechtěl.
Neprosil jsem se o ni.
Bylo to z jeho strany.
Chtěl jsi mluvit o Solomonovi.
A já ti říkám,
že se rozhodl sám.
Tak jako před lety ty.
Jestli s tím máš problém, promluv si s ním.
Ať je totiž mezi vámi dvěma jakákoli třecí plocha,
já za to nemůžu.
Oba víme,
že jsem tě tehdy mohl zničit.
Ale smiloval jsem se.
Tak teď poslouchej.
Jestli mu ublížíš, už se ode mě smilování nedočkáš.
Víš, čeho jsem schopný.
Rozumíš?
Ty!
Přines mi dvě krabičky. A cigarety.
Drobné si nech.
Chce dvě krabičky.
Hele.
Vyřídím to.
Vrať se k vytírání.
Pane Joší, vítám vás.
A dnes s Mamoruem...
Ty tu fakt pracuješ?
Ale kolik ti je?
Patnáct.
A tobě?
Sedm.
To je tvůj dědeček?
Copak nevíš, kdo to je?
Ne, to nevím.
Mamoru.
Dočetl jsi Bratry Karamazovy?
Samozřejmě.
Co na ně říkáš?
Vy jste je četl?
Já čtu všechno, co ty, Noo.
Všechno, co máš v osnovách.
Proč? Máte plno práce, pane Ko.
Protože jsem dříve nemohl.
Noo, tvoje láska ke knihám mě motivovala.
Ale tvoje budoucnost není v těch knihách.
Já do politiky nepůjdu.
Chci být učitelem.
Dotáhl jsi to až na Wasedu, aby ses stal učitelem?
To je směšné.
Otvírá se ti tu tolik dveří. Jen si to neuvědomuješ.
Uvědomuju...
ale svou cestu už jsem si vybral.
Kdo jste?
Omlouvám se, že ruším, ale jdu za přítelem.
Co tu děláš?
Kdo je to?
Jsem Akiko Nakazonová.
Noova dobrá přítelkyně.
Pozval mě.
Hosty jsem nečekal, ale prosím, jídla je víc než dost.
Nakazonová...
Není tvůj otec Hitoši Nakazono? Náměstek ministra zahraničí?
Ano, to je můj otec.
Noo, posaď se.
Víš, kdo jsem?
Zajisté. Noa na vás pěje ódy.
Právě jsme probírali jeho budoucnost.
Jeho budoucnost?
Tak to je závažné téma.
Věřím, že budoucnost ho čeká parádní. To je mi zřejmé, co ho znám.
Ale v první řadě to musí chtít.
Třeba bys mu s tím mohla pomoci.
Na budoucnost.
Sajónara, vy kreténi v Shiffley’s.
Tak co?
Kdy poletíš domů?
Nevrátím se do Států.
Macao.
- Joší mi nabídl práci. - Na jaký pozici?
Šéf jeho novýho herního byznysu.
Ale co tvoje děti?
Co si nalhávám, kámo?
Doteď to zvládaly beze mě a vydržely to.
Jasně, možná zpočátku.
Ale myslíš to fakt vážně?
Jo.
Ale Macao?
Proč ne?
Přežil jsem Tokio, tohle je jen další štace.
Mimoto oba víme, že tady se trh propadne. Měl by sis to promyslet.
Pamatuju si první lež, cos mi řekl.
A co to bylo?
„Nejsem tu natrvalo.“
Hele, nejhorší je, když začneš věřit vlastním lžím.
Děkuju.
Dá si další.
To neměla být lež.
Ale díky Abemu to takhle dopadlo.
Ten teď určitě zuří jako pomatenej.
Za mě v pohodě.
Jestli proklíná moje jméno.
Necítíš vůči němu ani sebemenší lítost?
Ani trochu. To si nemůžu dovolit.
Děkuju.
Srát na to.
Vůbec nepůsobí jako monstrum, cos z něj dělal.
V tom problém není.
Tak je ve mně?
Bál ses, že tě nějak ztrapním?
Žádal jsem tě, ať se do toho nepleteš!
Ale já jsem chtěla.
A nebudu se omlouvat.
Myslíš, že si se mnou můžeš zahrávat?
Že jsem hračka pro tvou zábavu,
- protože jsi naivní, bohatá holka... - Jak to se mnou mluvíš?
Myslíš, že to nevidím?
Jak moc tě baví rozdmýchávat vášně.
Ty a tvůj korejskej milenec.
To je ale skandál!
Jen zoufale toužíš po pozornosti.
Jsi ubohá.
Je mi jedno, jak mě lidi vnímají.
V tom je právě mezi náma rozdíl.
Ty se necháš formovat od ostatních.
Přemýšlej o tom.
- Kdo tu je doopravdy ubožák? - Vypadni.
To teda ne.
Nevzdám se tě.
Já už tě nechci.
Protože znám pravdu?
To je ten důvod?
Co si myslíš, že víš?
Nevíš nic.
No ale ty to víš, ne?
Ten muž je tvůj otec.
- Ko Han-su je... - Už zmlkni!
APARTMÁ
Musím okamžitě mluvit s Ko Han-suem.
- Je pozdě... - Pusť ho.
Kdyby něco, zavolám.
- Posaď se. - Vůbec jste se s ní neměl setkat.
Akiko porušila slib, který mi dala.
Když jsem to chtěl ukončit,
řekla mi něco naprosto absurdního.
Je to úplně...
Nedává to smysl.
Je hloupé přikládat jejím slovům význam.
Ale musím to slyšet od vás.
Co ti řekla?
Řekla...
že jste...
můj otec.
Povězte, že to není pravda!
Je to pravda.
Tehdy jsem obchodoval s rybami.
A pendloval mezi Ósakou a Pusanem.
Ve své vlasti jsem předtím nebyl téměř 16 let.
Nemyslel jsem, že mě to zasáhne, ale stalo se.
Donutil jste ji k tomu?
Ovšemže ne.
Ale využil jste ji.
Musel jste!
Tomuhle bys rád věřil?
Že jsem svedl ubohou venkovskou holku?
Místo abys uvěřil, že mě milovala...
To není možné.
Jste špatný člověk.
Zkažený!
A sobecký.
A co jsi tedy potom ty?
Krev, jež koluje v mých žilách...
proudí i v těch tvých.
Ne krev toho trouby, jemuž jsi celé ty roky říkal táto.
Kdo jsi, abys mě haněl?
Viděl jsem vás.
Tehdy v noci na farmě!
A co má být?
Co jsem ti říkal?
Dívej se vpřed.
Noo...
vždy se dívej vpřed.
Vím...
že jsi mě tehdy slyšel.
Neohlédl ses zpět.
Ty jsi můj.
Noo...
Konečně tu šarádu můžeme ukončit.
Jdi se domů prospat.
Až se ráno vzbudíš, uvidíš.
Všechno bude jiné.
Budou se před tebou plazit.
O to se postarám.
Byli to nepřátelé.
To nám bylo řečeno.
Že přijdou, znásilní naše ženy a zničí naše domovy.
Já jsem tomu věřil.
Myslel jsem na svou manželku,
na děti, které jsme se chystali mít,
a na svoje rodiče.
Tehdy ještě oba byli naživu.
Všichni jsme byli úplně vyčerpaní.
A hladoví.
A to horko bylo neúprosné.
Pochutnával si na nás hmyz.
Po celé ty měsíce jsme sotva přežívali.
V těch podmínkách jako bychom už téměř ani nebyli lidé.
Tak jsem si říkal: „Prostě takhle umřeme.“
To jsem si myslel.
A pak...
když jsem dostal rozkaz...
jako by se mi z těla vytratila duše...
a dělal jsem, co mi řekli.
Ale ten rozkaz nebyl poslední.
Dostal jsem ještě jeden.
Na všechno zapomeňte.
To nám řekli.
A já ten rozkaz uposlechl.
Byli jsme pošetilci
a věřili, že na minulost jde zapomenout.
Co tedy máme dělat?
Zůstat tím po zbytek života spoutaní?
Přeji vám vše dobré.
A tak to je,
není pochyb.
Ale proč tolik povyku kvůli pouhé žádosti,
abychom spolu byli 500 let?
Je to
hříčka osudu,
že se má budoucnost
nyní zdá tak ponurá?
A tak to je, není pochyb...
Noo.
Proč jsi přijel?
Mami.
Co? Co se děje?
Jen...
Jen jsem chtěl vidět tvoji tvář.
Stalo se něco ve škole?
Je příliš náročná?
Ne.
Jsem tam nadšený.
Vůbec poprvé
mám pocit, že můžu něco dokázat.
Tak proč...
Pověz.
Proč jsi přijel?
Jak jsem říkal,
chtěl jsem tě vidět.
Vydám se zase zpátky.
Tak najednou?
Sotva jsi dorazil.
Přespi tu. Pojedeš ráno.
To nejde.
Už musím.
Jsem domluvený s kamarádem.
Tak tě doprovodím na vlak.
To je dobré.
Vím, jak jsi měla dlouhý den.
Odpočiň si, mami.
Pečuj o sebe.
Noo...
Mami, všechno je v pořádku.
Noo.
Neviděli jste mého syna?
Noo! Noo!
Mimořádná zpráva.
Šokující informace o sebevraždě ředitele Waei Enterprise Masarua Abeho
se šíří elitními finančními kruhy. Pan Abe byl prominentní osobou,
než na jeho poslední stavební projekt vrhly stín nedávné kontroverze.
Jeho tělo bylo objeveno dnes brzy ráno v národním parku Čúbu-Sangaku.
Svědci, kteří tamtudy procházeli,
uvedli, že viděli z vrcholku srázu padat mužské tělo.
Když úřady oblast prohledávaly,
našly boty pana Abeho, ale žádný dopis na rozloučenou.
Vyšetřování nadále pokračuje.
Nyní další zprávy...
Kde by mohl být? Nemá peníze ani nikoho, na koho by se mohl obrátit.
Moji lidé ho hledají,
- pročesávají celou zemi. - Jsou to už týdny!
Hledali jsme všude. Slehla se po něm zem.
Najdu ho za každou cenu.
Nevzdám to.
Podívej se na nás.
Je to naše vina.
K tomuhle to celou dobu spělo.
- Nemluv nesmysly. - Je to pravda!
Zničili jsme ho.
Ne.
Son-džo, všechny tvoje oběti,
všechny moje hříchy,
to jsme dělali pro něho.
Řekl, že to nechce.
Měla jsem se zachovat lépe.
V ten večer...
mi přišel dát sbohem.
Říct mi, ať se netrápím. Musel to říct.
Bylo to ze soucitu.
Zmizel.
Není po něm ani památky.
Son-džo.
Pane Ko! Proč jste mi neřekl, že jste zpět v Ósace?
Na zdraví!
Ale ne!
Jsem opilá.
Pane Ko, chcete se pobavit?
Pane Ko?
Táhni!
Pokračujte!
Jako malé
mi otec vyprávěl o divokých koních v Jongdu.
Čchollima.
Běhali ve dne v noci.
Tak rychle, že jejich stín zůstával pozadu
a jejich těla se musela od stínů oddělit.
Mozasu,
někdy...
Někdy si říkám...
proč se některým lidem v tomto světě podaří přežít, a jiným ne?
Jsou jednak ti, kteří svůj stín najdou,
a pak ti, kteří ho nenajdou?
Protože tělo
nemůže žít bez svého stínu.
Ty stíny nám říkají,
kde jsme.
Ať je to jakkoli,
ty a já jsme tady.
I když tolik těch, které jsme milovali, odešlo,
my jsme tady
a sedíme u tohohle stolu.
A je tu i Solomon.
Promiňte.
Nepotřebujete pracovní sílu?
Sháním práci.
Nejsi ty náhodou Korejec?
Ne.
Nejsem.
Pracuji poctivě.
Přísahám.
No tak zkusíme, jak si povedeš.
Jak se vlastně jmenuješ?
Jmenuji se Ogawa.
Minato Ogawa.
PAČINKO
Překlad titulků: Jiří Sailer