Ja, det ser jättefint ut. Bra jobbat, Phil.
-Kul att hon är uppe igen. -Jag håller med.
Ja, bra. God morgon.
Hej, där har vi honom.
Goda nyheter, kompis. Goda nyheter.
Mamma och pappa är ihop igen.
Ja, vi är partners igen. På riktigt den här gången.
Vi beslöt att återförenas och lösa fnurrorna.
Ja, vi ska göra ett fantastiskt tillägg tillsammans och hålla tid och budget.
Okej. Det är… bra.
Är du inte glad? Vad är det?
Visst är jag glad.
För när man lovar nån trohet väntar man sig att de ska vara glada.
Har det gått snett med änkan?
Jag bad henne att flytta ihop med mig.
Hon sa nej.
-Jaha. -Ja.
Först sa hon att vi bara hade dejtat några månader
och att vi inte hade nått det stadiet än.
Jag misstog signalen och gick ner på ett knä.
Oj, då.
Ja, jag friade.
-Åh nej. -Jo.
-Sen sa hon nej. -Jaha.
Ja. Men jag tänkte,
jag är ändå här, så jag kan lika gärna…
-Säg det inte. -Jag bönade.
På knä. Jag sa: "Blotta din sårbarhet.
Så gör en varg ibland.
Om han måste."
-Det gillade hon inte. -Nej.
-Nej, de gillar ett knä,
men inte två.
-Och hon gillade ingetdera. -Nej.
Så det…
…gick inget vidare.
Så det är…
…över.
Ja, det låter logiskt.
Men vet ni! Allt är okej.
Vargen kommer igen. För gissa vad jag insåg?
Jag insåg att ni är min verkliga familj.
Ja, kvinnor kan komma och gå i mitt liv…
De går mest.
Men MQ och de som jobbar här har alltid ställt upp för mig.
Vet du vad? Det kommer vi alltid att göra.
-Titta, vargen är tillbaka. -Ja. Vargen är tillbaka.
-Nu kör vi. -Vargen är tillbaka.
-Ja. -Vargen är tillbaka.
Huggtänder, baby.
Vill ni hänga ett tag?
Vi måste jobba, men…
Okej?
Ja.
REDO FÖR FOTOUPPLADDNING
Sådär ja.
-Hej, David. -Har du tid att prata?
Hej, självklart, kom in. Jag har alltid tid för er polare.
Flickor. Kvinnor.
Jag har alltid tid för min MQ-familj.
-Okej. -I alla fall, vi…
Jag insåg just en sak.
Vi tre jobbar typ tre meter från varandra.
Men vi har aldrig tagit ett gruppfoto. Konstigt, va?
-Är det? -Inte direkt.
-Vi tar ett. Det blir kul. -Okej.
Då kör vi. Kom närmare.
-Okej. -Ja. Titta vad fina vi är.
De tre musketörerna. Le.
Jättebra. Fint. Jag ska lägga upp den på min digitala ram,
som jag fyller med hela min MQ-familj.
David, vi ska sluta.
-Va? -Ja.
-Rachel och jag ska flytta till Berkeley. -Ja.
För att gifta er?
-Nej. -Vadå? Nej.
-Vi ska studera där. -Ja.
Är du inte glad för vår skull?
Jo, det är jag. Det är… Det är bra.
Det är jättebra för er.
Nej då, jag bara…
Jag bara går igenom en jobbig…
Vill du prata om det?
Det är inte ert problem. Nej.
Hör på…
Jag tar emot era uppsägelser.
-Tack. -Ja. Tack för allting, David.
-Du har varit en jättebra chef. -Ja.
Tack.
Det fanns en tid då man gav varandra en kram vid såna tillfällen.
-Vi… -Vi behöver inte kramas.
Nej. Det vore olämpligt nu.
Så vi säger väl bara… hej då.
-Okej, hej då. -Hej då, David.
-Ja.
-Hej då. -Hej då.
Hej då. Tack.
Zack här.
Varmaste hälsningar, Zachary.
Hej, det är Jo.
Jo. Från Mythic Quest.
-Hur är läget? -Bara bra.
Jag är taggad inför lanseringen av MQ mobilt,
för som du redan vet kommer vi att tjäna skitmycket pengar.
Förlåt. Jag förstår inte.
Skoja inte. Vi vet båda att du skickade mig 10 000 dollar
för att köpa aktier i MQ efter att jag delat konfidentiell information med dig.
Information som du använde i uppenbar strid mot förvaltningsskyldigheterna.
FÖR FORMELLT
Aktier? Pengar? Jo.
Det du beskriver är helt olagligt.
Du skulle aldrig komma på mig med att göra nåt sånt.
Jaha. Du är väl för smart för det?
Tackar.
Men alla vet att insiderhandel är ett brott
som kan ge upp till tio års fängelse.
Om man inte vet det måste man vara helt dum i huvudet.
Visst?
Du lurade mig, du falska jävel!
Otur, Jo.
Och hälsa min bror att jag sa "nöff, nöff".
Jag är rökt. Jag hamnar i fängelse.
Oroa dig inte, Josephine. Jag kan hjälpa.
För även jag har suttit fängslad.
-Har du? -Jadå.
I det värsta fängelset av alla. I mitt eget medvetande.
Okej. Men jag hamnar i ett riktigt fängelse.
Med galler och cement och fångar och sånt!
Visst, ja. Nej, där har jag aldrig varit.
Men jag har hört hemska saker.
Okej. Jag tror att jag har förstått.
Din plan är att skriva om både servern och klientarkitekturen,
så att alla spelare upplever samma ögonblick i spelvärlden…
…samtidigt.
Ja. Där ser ni, han fattar.
-Det är omöjligt. -Jag sa ju det.
Tyst, Anthony.
Jag vet att det låter omöjligt…
Nej, Pop, det är faktiskt omöjligt.
Dina planer för Hera är supercoola, men MQ är helt enkelt inte byggt för det.
Som att försöka göra om grunden till en skyskrapa
när den redan är byggd.
Du ser, han fattar.
Ja, tack. Anthony heter du, va?
Knip igen truten. Du pratar med Poppy Li.
-Hon är tamejfan ett geni. -Ja.
Varenda gång jag har kommit med nån galen idé, har hon genomfört den.
-Ja. -Hon briljerar varenda gång.
-Ja. -Utom den här gången.
Ja! Va?
Tja, Pop, det är därför jag vet att Hera inte går att bygga.
För om det hade gått att bygga,
hade du gjort det redan.
Du har rätt.
Jösses. Du har rätt.
-Jag har lagt så mycket tid och kraft på… -Din vision.
Det är spelets regler. Dröm stort.
Men då misslyckas man tyvärr stort ibland.
Men du borde vara stolt över dig själv.
Du har misslyckats jättestort.
-Tack. -Jadå.
Det är en genialisk idé som kunde ha försatt studion i konkurs.
Vilket den nästan gjorde. Fantastiskt.
-Oj. -Just det.
Okej. Sluta jobba, pojkar.
-Män. -Män. Sluta jobba, män.
Vi går på tomgång. Hera kan inte byggas.
-Som jag sagt i flera månader. -Tyst med dig, Anthony! Tyst!
Hej, jag har packat klart. Är du hungrig?
Jag kom inte in.
Va?
Jag kom inte in på Berkeley. De avslog min ansökan.
Vi har just sagt upp oss, Dana.
Och du visste inte ens om du hade kommit in?
Jag glömde bort det i uppståndelsen. Jag trodde att det var givet.
Herregud.
Carol är på väg hit med uppsägningspappren.
Hur tänkte jag? Jösses, jag är så dum.
Nej, du är inte dum.
Jag avskyr den där dumma geten.
Raring.
Nix. Jag blandar mig inte i det där.
Varsågoda.
Brad, gör inte så där.
Jag behöver din hjälp att få Zack att erkänna.
Varför skulle en liten mus hjälpa en stor farlig haj,
som redan har försökt sluka upp honom?
-För att du är en snäll kille? -Förolämpningar hjälper inte.
Snälla Brad. Jag vill inte åka i fängelse.
Jo… Jag kan inte hjälpa dig.
Ibland måste man nå botten för att inse att man har problem. Så är det för dig.
Du är maktberoende men kan bli avgiftad i fängelse.
Du kanske läser till advokat där,
vilket leder till mer makt och mer fängelse.
Men beroende är en ond cirkel.
Om jag säger att du inte skulle hjälpa mig utan dig själv?
Fortsätt.
Om vi samarbetar kan vi ge Zack skulden för alltihop.
Lite hämnd för att han slaktade din älskade Kate.
Jag kan hjälpa dig att skicka din bror i finkan.
Ja, i sex månader högst. I lyxfängelse.
Vilket i vår bransch faktiskt kan vara nåt positivt.
Man får respekt på gatan. Man visar att man är tuff.
Och det är skittufft att sätta dit sin egen bror.
Det är din chans att visa att du är hajen i familjen.
Jag är verkligen hajen i familjen.
Okej, jag hjälper dig. Här är storyn.
Du manipulerades av en äldre, erfaren mästerbrottsling.
Ekobrottsenheten älskar mästerbrottslingar.
Och du är bara en rar, lättpåverkad ung kvinna.
-Flicka. -Ännu bättre.
-Det är nog en hund. -Varför haltar den?
Den kanske är skadad.
Så spelet handlar om en sorglig, skadad hund?
Jag har ingen aning.
-Spelet handlar faktiskt om… -Ingen bad dig säga nåt.
Har jag förstått rätt?
Du fortsatte med projektet trots att Brad sa ifrån?
Och igår sa du upp dig för att läsa på Berkeley.
Men du kom inte in.
Så du, en speltestare, beslöt att störa dina chefer
mitt i ett viktigt möte om spelets framtid,
för att böna och be att du och din flickvän ska få jobbet tillbaka.
-Får jag säga nåt nu? -Nej.
Förlåt. Det var en lång paus.
-När hände det här? -Jag vet inte.
Det känns som om varenda person under 30 års ålder
tror att det de känner måste spridas till alla i världen,
men vi ger blanka fan i…
-Alltså. Ursäkta. -Nej, det är inte…
-Sånt här gör mig galen. -Jag vet.
-Du vet? -Det är inte ditt ansvar.
Jag vet hur du blir.
Okej. Vad är det med hunden?
Du får prata nu.
-Jag? -Ja. Vem annars?
-Du tittar inte ens på mig! -Prata nu!
Det är en get.
-Det är rena larvet. -Jag vet.
Men du fortsatte jobba på den. Varför?
Jag vet inte. Jag bara ser den.
Och om även jag säger att det är larv, tror du mig då?
-Ja. -Så du slutar jobba på den?
Ja.
Nej.
Jag tror att den kan bli cool, för…
Ja, ja.
Okej. Vi ska få in dig på en spelkodarutbildning.
Inte Berkeley. Nåt billigare.
Lokalt. MQ betalar för det.
Och du förblir under kontrakt med oss,
annars framstår vi som idioter när du tar examen
och börjar jobba åt nån annan.
Ursäkta. Det händer så fort.
Menar ni att ni gillar spelet?
Lyssnar du inte? Vi tycker att det är rena larvet.
Men du tycker annorlunda. Och det är det viktiga.
Tror du att talang är det viktigaste i det här jobbet?
-Nej, det är att ha… -Stake.
Jag tänkte säga beslutsamhet.
Beslutsamhet. Ja, det måste man ha.
Ja. Jag menar, alla som sitter där ute
blir knäckta direkt om nån avslår en av deras "lysande" idéer.
Vilket händer jämt, varje dag.
Kommer du att skapa nåt bra? Jag vet inte.
Men du tänker fan inte ge dig förrän du gör det.
Uppenbarligen.
Alla andra ger upp nästan direkt.
-För de flesta av dem är riktiga… -Fegisar.
Jag tänkte säga…
Ja, jag tänkte säga fegisar, för det finns inget bättre ord för det.
-Vi borde komma på ett. -Ja. Okej.
-Vi jobbar på det. -Men till dess
är de fegisar, och du har beslutsam stake.
Vi borde sluta sätta etiketter på det. Det börjar kännas sliskigt.
Du har rätt.
Ni två klarar er nog. Men jag kan mista jobbet.
Okej, gå nu. Vi är upptagna. Hej då.
Okej, ja. Tack. Oj.
Jag vet inte vad jag ska säga.
Jag känner mig så tacksam…
Men jösses. Vi skiter i hur du känner!
Vi försöker driva ett företag!
Okej. Tack.
Vänta. Var då?
Helvete.
Gott!
Det händer. De är här. Herregud.
Zack har anmält mig.
Var inte så dramatisk. Det gjorde han inte.
-Det var jag. -Va?
Ja. Jag ringde in ett anonymt tips
om insiderhandel inom Mythic Quest.
Så det här är väl hej då.
Herregud.
-Du är verkligen en haj. -Det kan du ge dig fan på.
Kom in, bara!
Mr Bakshi. Vi kommer från Ekobrottsenheten.
Får vi prata privat med dig?
Absolut. Ett ögonblick, bara.
Varför vill de förhöra dig?
De är förstås ute efter mästerbrottslingen själv.
Vänta, anmälde du dig själv?
-Tänk att du gjorde det här för mig. -Nej.
Jag gjorde det för mig. Fatta vilken street-cred jag får för det här.
Ingen mer snällhetsimage.
Hör ni, jag ska spara tid åt er.
Jag gjorde det. Jag är skyldig.
På med handklovarna, bara.
Vi vill bara prata.
Vi kan prata här eller i konferensrummet. Varsomhelst.
-Okej. -Vänta!
För honom ut till parkeringen. Det här lurar alla.
-Det där behövs inte. -Jo.
Jag gillar dig.
Jag vet.
Okej, allihop. Det är inget särskilt.
Bara en farlig brottsling som förs bort i bojor.
Ja, den bilden vill du ha.
Tjena, Brad. Allt väl?
Jadå. Vi ses om sex till åtta månader.
Dra åt helvete, allihop!
Har jag missat nåt?
Jaha. Lika sunkigt som förut.
Japp, precis som vanligt igen.
Jättebra. Du är här. Jag är i närheten.
Jag hälsar på jämt. Det blir precis som förut.
Ja.
Jag måste nog iväg.
Säkert. Du hällde verkligen i dig Red Bull.
Nej, Dana, jag menar…
…till Berkeley.
Till skrivarprogrammet.
Jag måste nog dit.
Jag fattar inte heller att jag säger det, ärligt talat,
men…
…det är vad jag vill.
-Vill du göra det utan mig? -Nej, nej.
Jag vill göra det med dig.
Men… om du inte följer med…
…tänker jag ändå göra det.
Jaha…
…du verkar ha bestämt dig.
Ja, det har jag, men… jag bara måste göra det här.
Hatar du mig?
Hatar dig? Nej, då.
Jag var inställd på distansrelation
när bara jag tänkte åka dit. Så vad är skillnaden?
Såvida det inte är nån skillnad nu.
Jäklar. Har nåt förändrats mellan oss? Jag har inte känt det.
Men nu är jag osäker, och jag gav dig inte utrymme att bearbeta det,
och jag kanske hade lite för bråttom, och jag känner mig…
Förlåt. Jag måste bara få tyst på dig.
Minns du vad Carol sa om sex på jobbet?
Ja.
Vi jobbar inte här längre.
-Jösses, vad kul. -Visst är det?
Oj. Pop, har du fixat det här alldeles själv?
Nej, konstavdelningen fick dra ihop en massa från arkivet
mitt i natten.
Oj, det här är mina originalskisser från början.
Ja. Jag tänkte att för att undvika att upprepa oss,
bör vi påminna oss om var vi har varit.
Det väcker verkligen gamla minnen.
Titta. Mog Yod!
Din första idé som kom med i MQ.
Det var inte direkt min idé. Vi blev apraka på Casa Vega,
och av misstag kallade jag en yard-lång margarita "Marg Yard".
Du tecknade den och tog med den i spelet.
Vi borde göra skisser på barservetter igen.
-En bra metod. -Ja.
Det här är som att se ett barns liv,
från befruktningen, via barndomen,
tonåren och slutligen…
-Raven's Banquet. -Vårt mästerverk.
Vid salens slut.
Eller kanske… vid vägens slut.
Vi kan ta bort den där väggen
och bygga en sal till.
Ja, eller så kan vi ta vänster
och fortsätta längs salen som redan finns.
Du tänker för smått. Tänk dig en korridor…
Förstår ni inte?
Barnet är fullvuxet. Han går på college nu.
Eller hon. Spelet kan vara en hon.
Vi har ju kommit så bra överens. Ska du börja med det där nu?
Lyssna på mig!
Undrar ni över varför ni har mist er kreativitet?
Varför ni har kämpat med det här tillägget, utan resultat?
Jag har väntat i flera månader med pennan i handen.
Men du låter mig inte skriva nästa kapitel. Varför?
Det finns bara ett logiskt, oundvikligt slut för vår historia.
Det vet ni lika bra som jag.
Lyssna på era hjärtan.
Det finns inga fler kapitel.
Raven's Banquet är…
…var… slutet på historien.
Vårt arbete här är gjort. Barnet har vuxit upp.
Hon är lovlig nu.
-Sluta. -Äckligt.
Skärp dig.
RADERA FIL? AVBRYT - JA
Hej då, Brad.
Om ni bara visste.
Jag har haft några skitjobbiga dagar.
-Brad blev gripen. -Blev han?
Ja, för insiderhandel. Kan ni fatta det?
-Ja. -Absolut.
Det är logiskt.
Ja, det är det.
Det har varit tufft.
Hela vår familj verkar splittras.
Åh, nej. Säg inte att ni två grälar igen.
Vi? Nej. Vi är helt överens.
Jaha. Bra.
-Så vad är det? -Vi lämnar dig och Mythic Quest.
Va?
Ian och jag har beslutat att lämna MQ permanent.
Nej.
Jo.
Nej, nej.
-Jo. -Jo.
Nej! Nej!
Varför? Varför?
-Tja… -Varför?
Vi tänkte hålla ihop för barnets skull,
men nu har barnet växt upp, visar det sig.
Ja. Och det är dags att låta honom leva sitt eget liv.
Låter det vettigt?
Ja. Det låter vettigt.
Jag är barnet.
-Nej. -Vad pratar du om?
-Du är vuxen. -Vi pratar om spelet.
-Spelet är barnet. -Så det är inte jag?
-För det trodde jag. -Nej.
-Vad fan pågår här? -Det är så förvirrande.
Jag trodde ni sa att jag var barnet och ni föräldrarna.
Förlåt. Det har varit mycket idag!
För oss också. Det här var inget lätt beslut,
men Poppy och jag måste ge oss ut på nya äventyr.
Kul. Kul för er.
Men vad ska jag göra?
Du stannar här och sköter MQ utan oss.
Eller inte. Du är en vuxen man och kan göra vad du vill.
Ja.
Jag skulle nog faktiskt vara en bra chef.
Vi går.
David. Lycka till.
-Vänta, hoppa inte! -Vadå?
Jo, vad du än går igenom,
oavsett hur illa det kan verka, kan du ta dig igenom det.
Okej? Du har många som älskar dig. Du har vänner, familj.
Har du familj?
Jag vet inte mycket om dig. Men jag lär mig gärna.
Jag tänkte inte hoppa. Jag kom upp för att få frisk luft.
Jaha. Okej.
Bra. Coolt.
Varför kom du upp hit?
Frisk luft.
Jaha.
Jag bara…
Alla har lämnat mig.
Så är det jämt.
Oj, vad jag skulle vilja ta väg 60, till väg 57, till väg 90,
och vara tillbaka i Yorba Linda hos änkan.
-Före detta. -Nej, hon är fortfarande änka.
Jag känner mig övergiven och så…
…maktlös.
Maktlös.
Du har ingen makt.
Tja, lite makt har jag. Jag är fortfarande exekutiv producent.
Ta tillbaka mig. Snälla.
-Får jag bli din assistent igen? -Va?
Jag borde aldrig ha lämnat dig.
Det stämmer. Det var ditt misstag.
Men ja, jag tar tillbaka dig.
På ett villkor. Du är min anställda. Okej?
-Vi är inte vänner eller familj. -Nej, det var vi aldrig.
Just det. Bra.
-Bra. -Ja.
Okej.
Jo, skriv ner det här.
Jag kan tyvärr inte. Brad sa åt mig att slänga min dator.
Va? Allvarligt? Så märkligt.
Vad har du nånsin sett hos honom?
Han var lång och smart. Snygg hy.
Okej. Glöm anteckningen.
-Vi har mycket jobb att göra. -Ja.
Vi måste hitta en ny speltestare,
en ny finanskille och två nya kreativa chefer.
Förresten, vi behöver bara en kreativ chef.
-Helst en man. -Instämmer.
-Men säg inte det till nån annan. -Okej.
-Skål. -Skål.
För att dränka sorgerna.
Vadå? Vi firar ju. Det här är spännande.
Är du inte ens en aning deprimerad?
Jag blir aldrig deprimerad.
Vi har just lämnat det spel som betyder mest för oss i hela världen.
-Jag har kommit över det. -Har du?
Ja, vilket egentligen är konstigt.
Det är nog därför jag är en dålig pappa.
Men det gör mig bra på att dra vidare.
Så låt oss prata om det nya spelet.
-Såvida du inte vill ha ett riktigt jobb. -Nej.
Okej, hur tänker du? MMO, virtuell värld, sim?
Jag vill inte göra nåt med svärd och mörka hålor.
Vadå? Vi vet redan vad det nya spelet är. Ditt tillägg: Hera.
-Jag sa ju att det var fantastiskt. -Och att det var omöjligt.
Ja. Omöjligt i MQ.
Men vi ska börja från noll.
Det kunde inte funka att du tvingar in dina idéer i ett spel jag skapade.
Vi måste skapa det här barnet tillsammans.
Utan sex, bara för att vara tydlig.
-Absolut. -Du tittade så konstigt på mig.
Nej, jag var…
Du sa just att vi ska förverkliga min dröm.
Jag är överrumplad.
Ja. Och den här drömmen är verkligen vår.
Fast det var faktiskt jag som kom på Hera,
så formellt sett är det mitt spel, och du får hänga på.
Jag är inte så otrygg som du,
så jag känner att jag bestämmer oavsett det formella.
Okej.
Då börjar vi. Din duk.
Och din pensel.
Jag?
Undertexter: Bengt-Ove Andersson