Ja, to je videti super. Mega, Phil.
-Vesel sem, da je nazaj. -Jaz tudi.
-Ja, dobro. Dobro jutro. -Hej, poglejte ga.
Dobra novica, kolega.
Mami in oči bosta spet skupaj.
Ja, spet sva partnerja. Ampak tokrat zares.
Sklenila sva razrešiti nesoglasja.
Razširitev bova razvila skupaj. Super bo, pravočasno in v okviru proračuna.
Prav. To je… To je dobro.
-S tem naj bi te razveselila. Kaj je? -Saj sta me.
Ko se nekomu predaš, pričakuješ, da bo srečen, ne?
Z vdovo se je zapletlo, a?
Predlagal sem ji skupno življenje. Zavrnila me je.
-Ja. -Ja.
Najprej je rekla, da hodiva šele nekaj mesecev, da še nisva tam.
Narobe sem jo razumel, zato sem pokleknil.
O ne.
Ja, zasnubil sem jo.
-O ne. -Ja.
-Zavrnila me je. -Ja.
Ja. Pa sem si rekel, da lahko, če že klečim…
-Menda nisi. -Prosil sem jo.
Na kolenih. Pokazal sem ji svojo ranljivost.
Volk to včasih naredi. Če mora.
-To ji ni bilo všeč. -Ne.
-Všeč jim je eno koleno, dve pa ne.
-Njej ni bilo všeč nobeno. -Ne.
Zato…
Ni se dobro izšlo.
Zato sva…
končala.
Ja, logično.
Ampak hej! Vse je v redu.
Volk se bo pobral. Vesta, kaj sem spoznal?
Da ste moja prava družina vi.
-Ženske prihajajo in odhajajo… -Večinoma odhajajo.
Toda MQ in ljudje, ki tu delajo, mi vedno stojijo ob strani.
Kolega, in ti tudi vedno bomo.
-Hej, volk je nazaj. -Ja, srček, nazaj je.
-Pojdimo delat. -Volk je nazaj. Nazaj je.
Čekani, srček. Bi se družila z mano?
Veliko dela imava, ampak…
Ja?
Ja.
ZDAJ LAHKO NALOŽITE SLIKO
Pa dajmo.
-Živjo, David. -Utegneš?
Seveda, kar naprej. Za fante vedno.
Punce. Ženske.
Za svojo MQ družino imam vedno čas.
-V redu. -No…
Vesta, kaj me je pravkar prešinilo? Tri metre narazen delamo.
Pa nismo naredili skupinske slike. Ni to čudno?
-Je res? -Niti ne.
-Slikajmo se. Zabavno bo. -Prav.
Takole. Približajta se.
-V redu. -O ja. Poglejta.
Trije mušketirji. Nasmehnita se.
Fino. Všeč mi je. Takoj jo bom poslal v digitalni okvir.
Zapolnjujem ga s svojo MQ družino.
David, odpoved dajeva.
-Kaj? -Ja,
-z Rachel se seliva v Berkeley. -Ja.
Se bosta poročili?
-Ne. -Kaj? Ne. Kaj?
-Študirat greva. -Ja.
Mislila sem, da boš vesel.
O, saj sem. Ne, to je… Dobro je.
Privoščim vama.
Ja, ne, samo…
Preživljam nekoliko težko…
Bi se rad pogovoril?
To ni vajin problem. Ne.
Poslušajta…
Sprejemam vajin odstop.
-Hvala. -Ja. David, hvala za vse.
-Krasen šef si bil. -Ja.
Hvala.
Včasih so se ljudje v takem trenutku objeli.
-Medve… -Ne objemava se.
Ne, neprimerno je. Ni primerno.
Torej se bomo samo poslovili.
-Adijo. -Adijo, David.
-Ja.
-Adijo. -Adijo.
Adijo. Hvala.
Zack tukaj.
Prisrčne pozdrave in čestitke, Zachary.
Hej, Jo tukaj.
Jo. Iz Mythic Questa.
-Kako si, neznanec? -Super.
Veselim se MQ-ove igre za mobilnike, ker bova oba mastno zaslužila, kot veš.
Oprosti. Ne razumem.
Ne pretvarjaj se. Oba veva, da si mi poslal deset jurjev
za nakup MQ-ovih delnic, ko sem ti povedala zaupni podatek.
Uporabil si ga in grobo kršil svoje fiduciarne obveznosti.
PREVEČ URADNO
Delnice? Gotovina? Jo.
To, kar opisuješ, je zelo nezakonito.
Na kaj takega me pa že ne bi ujela.
Ja. Verjetno si prepameten za to, a?
Hvala.
Se pa trgovanje na podlagi notranjih podatkov
kaznuje z do desetimi leti zapora.
To ve tudi najbolj zahojen cepec.
Drži?
Podtaknil si mi, ti dvolični podlež!
Smola, Jo.
In zakruli mojemu bratu v mojem imenu.
V riti sem. Poslali me bodo v zapor.
Ne skrbi, Josephine. Lahko pomagam.
Kajti tudi jaz sem bil v zaporu.
-Res? -O ja.
V najbolj zloglasnem od vseh. V umskem.
Kul. Jaz grem v pravega.
Z rešetkami, betonom, sozapornicami in tem sranjem.
Aja. No, v takem pa nisem bil.
Sem pa slišal strahotne stvari.
V redu, ja, mislim, da razumem.
Spremeniti nameravaš strežnik in ogrodje ponudbe,
da bodo v našem svetu iger vsi igralci vse doživljali hkrati.
Ja. Vidiš, razume.
-To ni mogoče. -Sem ti rekel.
Utihni, Anthony.
Vem, da zveni nemogoče…
Ne, Pop, res je nemogoče.
Tvoji načrti za Hero so super, ampak MQ jih ne podpira.
To je tako, kot če bi že zgrajenemu nebotičniku poskusila predelati temelje.
Vidiš, on razume.
Ja, hvala. Anthony, kajne?
Začepi. S Poppy Li govoriš.
-Ja? Ta ženska je frdamana genijka. -Ja.
Uresniči vse moje ideje, tudi če so nore.
-Ja. -Vsakič zadene v črno.
-Ja. -Razen tokrat.
Ja! Kaj?
Pop, tako vem, da Hera ni izvedljiva.
Če bi bila, bi jo že uresničila.
Prav imaš.
O bog. Prav imaš.
-Toliko časa in denarja sem zapravila za… -Svojo vizijo.
Spada zraven. Sanjaj velikopotezno.
Žal ti včasih tudi zelo spodleti.
Ampak, Pop, biti bi morala navdušena.
Kolosalno si zajebala.
-Hvala. -Ja.
Zaradi te genialne ideje bi studio lahko spravila na kant.
In bi skoraj ga. Noro.
-Vau. -Ja.
V redu, končajte, fantje.
-No, moški. -Moški. Končajte, moški.
Samo čas zapravljamo. Hera ni izvedljiva.
-Ja. To govorim že mesece. -Utihni, Anthony. Začepi!
Hej, vse sem spakirala. Si lačna? Ker…
Niso me sprejeli.
Kaj?
Nisem prišla na Berkeley. Zavrnili so me.
Pravkar sva dali odpoved, Dana.
Čeprav nisi vedela, ali so te sprejeli?
Navdušenje me je premagalo. Mislila sem, da so me.
O bog.
Carol prihaja z dokumenti za razrešitev, stara.
Le kaj mi je bilo? Madoniš, kako sem neumna.
Ne. Nisi neumna. Nisi.
Sovražim tisto butasto kozo.
Joj, srči.
O ne, v to sranje se ne bom vpletala.
Izvolita.
Brad, ne naredi tega.
Rabim tvojo pomoč, da Zack prizna.
Zakaj bi miška pomagala zlobnemu morskemu psu,
ki jo je že poskušal požreti?
-Ker si prijazen? -Žalitve ne bodo pomagale.
Prosim, Brad. Nočem v zapor.
Jo… Ne morem ti pomagati.
Včasih moraš pasti na dno, da se zaveš, da imaš problem. In ti moraš.
Zasvojena si z oblastjo. V zaporu boš morda diplomirala iz prava,
da boš še oblastnejša in še več v zaporu. Odvisnost je začaran krog.
Pa če bi ti rekla, da boš tako pomagal sebi?
Poslušam.
Če bi sodelovala, bi vse lahko obesila Zacku.
Se maščevala za uboj tvoje drage Kate. Lahko ti pomagam brata spraviti v zapor.
Ja, za največ pol leta. V tak odprtega tipa.
To je v našem poklicu včasih dobro.
Pokažeš, da s tabo ni heca.
Ampak prijava brata je huda reč.
Dokazal boš, da si morski pes te družine.
Saj sem.
Prav, pomagal bom. Takole bova.
S tabo je manipuliral starejši idejni vodja.
Zvezni agenti jih obožujejo. Ti pa si prisrčna dovzetna ženska.
-Dekle. -Še boljše.
-Mislim, da je pes. -Zakaj šepa?
Mogoče je poškodovan.
Igra govori o žalostnem poškodovanem psu?
Nimam pojma.
-Pravzaprav… -Ne! Nihče ti ni rekel, da govori.
Samo da bom razumel.
Projekt si nadaljevala, čeprav ga je Brad ustavil.
Včeraj si dala odpoved, da bi šla na Berkeley.
Ampak te niso sprejeli.
Zato si, preizkuševalka, sklenila zmotiti šefa
pri pomembnem sestanku o prihodnosti njune igre,
da bi sebi in ljubici nazaj primoledovala službo.
-Smem zdaj govoriti? -Ne.
Oprostita, dolg premor je bil.
-Kdaj se je to zgodilo? -Ne vem.
Zakaj vsi, ki so mlajši od 30,
mislijo, da morajo svoje občutke obelodaniti vsemu svetu?
In da nam ne visi dol zanje?
-Veš kaj? Oprosti. -Ne, ni…
-Veš, kaj to sproži. -Ja.
-Me razumeš? -To ni tvoja naloga.
Vem, kakšen postaneš.
V redu. Kaj je s psom?
Zdaj lahko govoriš.
-Jaz? -Ja. Kdo pa?
-Niti gledaš ne vame. -Govori!
Koza je.
-Za en drek je. -Vem.
-Pa se vseeno ukvarjaš z njo. Zakaj? -Kaj pa vem. Preprosto jo vidim.
In če bi tudi jaz rekel, da je za en drek, bi mi verjela?
-Ja. -Pa bi pozabila nanjo?
Ja.
Ne.
Mislim le, da bi bila kul, ker…
Ja, ja, ja.
V redu. Šla boš v šolo za programerje.
Ne na Berkeley. V cenejšo. Tukaj. MQ bo plačal šolnino.
Podpisali bomo pogodbo, da ne bomo osli, ko boš šla po diplomi delat drugam.
Oprostita, ne dohajam. Sta rekla, da vama je igra všeč?
Ne poslušaš? Za en drek se nama zdi.
Tebi pa ne. In samo to je pomembno.
Misliš, da je tu najpomembnejši talent?
-Ne. Imeti moraš… -Jajca.
Hotel sem reči pogum.
Pogum. Ja, to rabiš.
Poglej vse te ljudi tukaj.
Že prva zavrnitev njihove "sijajne" ideje jih pobije.
To se dogaja ves čas.
Ali bo kaj iz tebe? Ne vem.
Ampak, mater, ne boš odnehala.
Očitno.
Oni tam bi odnehali v hipu.
-Ker so večinoma navadne… -Šleve.
No, hotel sem reči…
Ne, kar šleve, ker ni boljšega izraza za to.
-Morala bi se ga domisliti. -Ja.
-Razmisliva. -Medtem pa…
Oni so šleve, ti pa imaš jajca.
Nehajva tako označevati. Kočljivo postaja.
Res je.
Vedve sta varni. Mene pa bi lahko odpustili.
No, spokaj. Delo imava. Adijo.
Ja, seveda. Hvala. Vau.
Ne najdem besed.
Zelo sem hvaležna…
Zaboga. Dol nama visi za to!
Podjetje skušava voditi!
Prav. Hvala.
Čakaj. Kje?
Sranje.
Splača se!
Dogaja se. Zvezna agenta sta tu. O bog.
Zack me je zašpecal.
Ne dramatiziraj. Ni te zašpecal on.
-Jaz sem te. -Kaj?
Komisiji za vrednostne papirje sem anonimno prijavil
trgovanje na podlagi notranjih podatkov v Mythic Questu. Očitno je to slovo.
O bog.
-Res si morski pes. -O ja, sem.
Kar naprej.
G. Bakshi. S komisije za vrednostne papirje sva.
-Lahko na samem govoriva z vami? -Seveda. Samo hipec.
-Zakaj hočeta govoriti s tabo? -Jo, resnični idejni vodja ju zanima.
Sebe si prijavil?
-To si naredil zame? Noro. -Ne.
Zase sem. Veš, koliko ugleda bom s tem pridobil?
Ne bom več dobra duša.
Gospoda, prihranil vama bom čas.
Jaz sem bil. Kriv sem.
Vklenita me.
Samo pogovorila bi se.
Lahko tukaj ali v sejni sobi. Kjerkoli.
-V redu. -Čakajte!
Odpeljita ga na parkirišče. Prepričljivo bo.
-To ni potrebno. -Pa je.
Všeč si mi.
Vem.
V redu, ne buljite.
Samo navadno priprtje nevarnega kriminalca.
Ja, ta fotka bo zaželena.
-Oj, Brad. Vse v redu? -Prima. Se vidimo čez osem mesecev.
Jebite se! Vsi po vrsti!
Sem kaj zamudil?
PREIZKUŠANJE
Tako. Enako usrano kot prej.
Ja, nazaj v normalo.
Superca! Tukaj boš. Jaz bom blizu.
Ves čas te bom obiskovala. Tako bo kot vedno.
Ja.
Iti moram.
Nič čudnega po tistih red bullih.
Ne, Dana, mislila sem…
Na Berkeley.
Na študij pisanja.
Ja, iti moram.
Če sem iskrena, kar ne verjamem, da to govorim, ampak…
To si želim.
-Brez mene hočeš iti? -Ne.
Rada bi šla s tabo.
Ampak če ti ne greš…
Vseeno bom šla.
No, očitno si se odločila.
No… Ja, to moram narediti, veš?
Me sovražiš?
Sovražim? Kje pa.
Rache, z zvezo na daleč sem se sprijaznila,
ko naj bi šla tja samo jaz. Je zdaj kaj drugače?
Razen če je.
Sranje. Se je med nama kaj spremenilo? Tega nisem zaznala.
Ampak zdaj nisem prepričana. Nisem ti dala priložnosti za razmislek.
Morda sem se prenaglila. Počutim se čud…
Oprosti. Morala sem te utišati.
Se spomniš, ko je Carol rekla, naj ne seksava v pisarni?
Ja.
Ne delava več tukaj.
-Mejduš, kako zabavno. -Kajne?
Vau. Pop, si vse to postavila ti?
Ne, grafike sem poslala v arhiv, da so to ponoči znosili sem.
Vse moje skice z začetka.
Ja. Če se ne želiva ponavljati,
se raje spomniva, kje sva že bila.
Dobeseden sprehod po spominih.
Poglej. Mog Yod! Tvoja prva ideja, ki te je spravila v MQ.
No, ni bila moja. V Casi Vega sva se ga grozno nacedila.
Jard dolgi margariti sem rekla "marg yard".
-Lik si narisal ti. -Spet bi morala risati na prtičke.
-Dobra metoda. -Ja.
Kot da bi gledal življenje otroka od spočetja in zgodnjega otroštva
do adolescence, najstništva in naposled…
-Raven's Banquet. -Najine mojstrovine.
In konca dvorane.
Ali morda konca poti.
Eh, steno lahko podreva in povečava halo.
Ali pa zavijeva levo in nadaljujeva v obstoječi hali.
Ozko razmišljaš. Predstavljaj si hodnik…
Ne vidita?
Otrok je odrasel. Šel je na faks.
Šla. Igra je ženskega spola.
Lepo sva se razumela. Boš res začela s tem sranjem?
Poslušajta me!
Se sprašujeta, zakaj je vajin ustvarjalni vodnjak nenadoma usahnil?
Zakaj sta se brez haska tako mučila s to razširitvijo?
Več mesecev sem čakal s peresom v rokah.
A mi ne dovolita napisati naslednjega poglavja. Zakaj ne?
Naša zgodba ima le en logičen, neizogiben konec.
To vesta enako dobro kot jaz.
Prisluhnita srcu.
Nobenih poglavij ni več.
Raven's Banquet je…
Je bil konec zgodbe.
Svoje delo smo opravili. Otrok je zrasel.
Spolno je dozorel.
-Zdaj pa dovolj. -Nagravžno.
Lepo te prosim.
IZBRIŠEM? V REDU
Adijo, Brad.
Oh, vidva.
Ne bi verje… Za mano so grozni dnevi.
-Brada so aretirali. -Res?
Notranje podatke je zlorabljal. Verjameta?
-Ja. -Absolutno.
Logično.
Ja, res je.
Samo težko je bilo.
Kot da vsa naša družina razpada.
Joj, ne recita, da se spet prepirata.
Midva? Ne. Popolnoma sva usklajena.
O. Fino.
-Kaj pa je? -Zapuščava te. In Mythic Quest.
Kaj?
Z Ianom sva sklenila, da za vedno zapustiva MQ.
Ne.
Ja.
Ne. Ne.
-Ja. -Ja.
Ne! Ne! Ne!
Zakaj? Zakaj?
-No… -Zakaj?
Skupaj sva ostajala zaradi otroka, ampak ta je odrasel.
Ja. Dovoliti mu morava, da zaživi po svoje.
Je to razumljivo?
Ja. Je.
Jaz sem ta otrok.
-Ne. -O čem govoriš?
-Odrasel si. -O igri govoriva.
-Ta otrok je igra. -Ne jaz?
-Nisem jaz otrok? -Ne.
-Kaj, klinca, se dogaja? -Zbegana sem.
Mislil sem, da sem vajin otrok.
Oprostita. Ta dan je zelo naporen.
Za naju tudi. Odločitev ni bila lahka,
toda s Poppy morava na novo pustolovščino.
Fino. Za vaju.
Kaj naj počnem jaz?
Ostani tu in vodi MQ brez naju.
Ali pa ne. Odrasel si, počneš lahko, kar hočeš.
Ja.
Gotovo bi bil dober šef.
Pojdiva.
David. Srečno.
-Čakaj, ne skoči! -Kaj?
Jo, karkoli že preživljaš,
ni tako hudo, kot se zdi. To boš prebrodila.
Imaš ljudi, ki te imajo radi. Prijatelje, družino.
Imaš družino?
O tebi ne vem kaj dosti. A bi rad izvedel.
Nisem nameravala skočiti, David. Samo na zrak sem šla.
V redu.
Super. Ja. Kul.
Zakaj si ti prišel sem?
Na zrak.
Aha.
Samo…
Vsi so me zapustili.
Vedno me.
Zaboga, vse bi dal, da bi s 60-te zapeljal na 57-to in 90-to
in bil spet v Yorba Lindi z vdovo.
-Bivšo vdovo. -Ne, še vedno je vdova.
Počutim se zapuščenega in zelo…
nemočnega.
Nemoč.
Nobene moči nimaš.
No, nekaj je imam. Še sem izvršni direktor.
Vzemi me nazaj. Prosim.
-Za svojo tajnico. -Kaj?
Nikoli te ne bi smela zapustiti.
Res me ne bi smela. To je bila tvoja napaka.
Ampak te bom vzel nazaj.
Pod enim pogojem. Moja delavka si. Prav?
-Nisva prijatelja. -Nikoli nisva bila.
Ja. Super.
-Super. -Ja.
Prav.
Dobro.
Jo, zapiši si.
Ne morem. Brad je moj računalnik vrgel stran.
Kaj? Resno? To je zelo čudno.
Le kaj si videla v njem?
-Bil je visok, pameten. Imel je lepo polt. -Prav. Ni treba zapisati.
-Veliko dela imava. -Aha.
Poiskati morava preizkuševalko, vodjo monetizacije in dva kreativna direktorja.
Ne. Veš kaj? Samo enega.
-Raje moškega. -To pa res.
-Ampak tega nikomur ne povej. -Prav.
KOKTAJLI
-Čin čin. -Na zdravje.
-Na utopitev najine žalosti. -Kaj? Praznujeva. Razburljivo je.
Nisi niti malo pobit?
Ne, pobitost ni zame.
Zapustila sva igro, ki nama pomeni največ na svetu.
-Ja, sem že prebolel. -Res?
Ja. To je po svoje čudno, ne?
Verjetno zato nisem dober oče.
Sem pa dober v prebolevanju.
Pogovoriva se o novi igri.
-Razen če bi rada pravo službo. -Ne.
Kaj imaš v mislih? MMO, odprt svet, simulator?
Nasilna igra z orožjem me ne zanima.
A? Saj že veva, kaj je nova igra. Tvoja razširitev, Hera.
-Rekel sem, da se mi zdi carska. -In neuresničljiva.
Ja. V MQ-u.
Ampak začela bova na novo.
Nikoli ti ni bilo všeč, da svoje ideje vsiljuješ v mojo igro.
Tega otroka morava spočeti skupaj.
Brez kavsanja, jasno.
-To je jasno. -Zelo čudno si me gledala.
Ne, bila sem…
Pravkar si rekel, da mi boš uresničil sanje.
Zmedena sem.
Ja. In te bodo resnično tvoje.
Čeprav sem se Here res domislila sama.
-Igra je moja. Ti si se pridružil. -Nisem tako negotov kot ti.
Ni mi treba vsega vedeti, da se počutim glavnega.
Prav.
Začniva. Tvoje platno.
In tvoj čopič.
Jaz naj začnem?
Prevedla Polona Mertelj