Jā. Izskatās lieliski. Izcils darbs, Fil.
-Man prieks, ka viņa tur atkal ir. -Man arī.
Jā, labi. Labrīt!
Hei, viņš ir klāt!
Labas ziņas, draugs. Labas ziņas.
Mamma un tētis atkal ir kopā.
Jā, mēs atkal esam partneri. Bet šoreiz pa īstam.
Nolēmām sanākt kopā un visu atrisināt.
Jā, kopā uztaisīsim burvīgu paplašinājumu, iekļaujoties laikā un budžetā.
Skaidrs. Tas… Tas ir labi.
-Likās - tas tevi iepriecinās. Kas notiek? -Jā, iepriecina.
Jo, uzņemoties saistības, ceram, ka otrs būs laimīgs.
Ar atraitni viss sagājis tūtā?
Lūdzu viņu pārvākties pie manis.
Viņa teica nē.
-Jā. -Jā.
Nu, vispirms teica, ka tiekamies tikai dažus mēnešus
un viņa nedomājot, ka jau esam tajā līmenī.
Es tos signālus pārpratu un nometos uz viena ceļa.
O, nē!
Jā, es bildināju.
-O, nē! -Jā.
-Tad viņa teica nē. -Jā.
Jā. Bet es nodomāju - ja jau esmu lejā, varu…
-Tu to nedarīji. -Es lūdzos.
Uz ceļiem. Teicu sev: "Parādi viņai mīksto pavēderi! Vilki dažreiz tā dara.
Ja tā vajag."
-Un viņai tas nepatika. -Nē.
-Viņām patīk uz viena ceļa,
bet uz diviem ne.
-Un viņai nepatika ne tā, ne tā. Nē. -Nē.
Tāpēc…
Tur nekas labs nesanāca.
Tātad tas ir…
galā.
Jā, jā, saprotams.
Bet - ei! Viss ir labi.
Jā, vilks atgūsies. Jo - zināt, ko es sapratu?
Es sapratu, ka mana īstā ģimene esat jūs.
Jā, sievietes manā dzīvē var nākt un iet…
Pārsvarā iet.
Bet MQ un cilvēki, kas te strādā, vienmēr ir mani atbalstījuši.
Zini, draugs? Vienmēr atbalstīsim.
-Vilks ir atpakaļ. -Jā. Vilks ir atpakaļ, mīļie.
-Atpakaļ pie darba. -Vilks ir atpakaļ.
-Jā. -Vilks ir atpakaļ.
Ilkņi, mīļie.
Klau, negribat patusēt?
Mums ir daudz darba, bet…
Vai ne?
Jā.
GATAVS FOTOGRĀFIJU AUGŠUPIELĀDEI
Lūk, tā.
-Sveiks, Deivid! -Vai tev ir brīdis sarunai?
Protams. Ienāciet! Jā. Man vienmēr ir laiks jums, puiši.
Meitenes. Sievietes.
Man vienmēr ir laiks savai MQ ģimenei.
-Labi. -Vārdu sakot, mēs…
Vai zināt, ko es nupat apjautu?
Ka jūs un es strādājam kādu trīs metru attālumā.
Tā arī neesam kopā nobildējušies. Vai nav dīvaini?
-Vai ir? -Ne gluži.
-Nobildēsimies! Aiziet! Būs jautri. -Labi.
Lūk, tā. Panāciet tuvāk!
-Labi. -O, jā. Paskat uz mums!
Trīs musketieri. Smaidām!
Lieliski. Man patīk. Nosūtīšu uz savu digitālo fotorāmīti,
ko es piepildu ar savu MQ ģimeni.
Deivid, mēs aizejam.
-Ko? -Jā.
-Mēs ar Reičelu pārceļamies uz Bērkli. -Jā.
Lai apprecētos?
-Nē. -Ko? Nē. Ko?
-Dodamies studēt. -Jā.
Man likās - tu par mums priecāsies.
Es priecājos. Jā, nē, tas ir labi.
Tas ir lieliski. Jums.
Jā, nē, man…
man tagad ir tāds… mazliet sarežģīts…
Vai gribi par to parunāt?
Tā nav jūsu problēma. Jā, nē.
Paklau…
Es jūsu atlūgumus pieņemu.
-Paldies. -Jā. Paldies, Deivid, par visu.
-Jā, tu biji tiešām lielisks boss. -Jā.
Paldies.
Savulaik šādos brīžos bija pieņemts apskauties.
-Mēs ne… -Neapskausimies.
Jā, nē. Tagad tas ir nepiedienīgi. Nav piedienīgi.
Tad nu laikam vienkārši… atvadīsimies.
-Labi. Atā! -Paliec sveiks, Deivid!
-Atā, Deivid! -Jā.
-Labi. Atā! -Atā!
Atā! Paldies.
Zeks klausās.
No sirds priecājos tevi dzirdēt, Zekerij!
Sveiks! Te Džo.
Džo! No Mythic Quest.
-Kā tev klājas, svešiniece? -Lieliski.
Esmu sajūsmā par MQ izlaišanu uz mobilajiem,
jo, kā jau tu zini, mēs abi nopelnīsim čupu naudas.
Atvaino! Es nesaprotu.
Neizlokies! Mēs abi zinām, ka tu man atsūtīji 10 000 $ skaidrā naudā,
lai es tev nopirktu MQ akcijas, kad biju tev atklājusi slepenu informāciju.
Informāciju, ko izmantoji, klaji ignorējot savus uzticības personas pienākumus.
PĀRĀK FORMĀLI
Akcijas? Skaidra nauda? Džo!
Tas, ko tu apraksti, ir absolūti pretlikumīgi.
Tu nekad mani nepieķertu darām ko tādu.
Jā. Laikam jau tu tam esi par gudru.
Paldies.
Bet nav jābūt gudram, lai zinātu, ka iekšējās informācijas izmantošana
ir krāpšana, par ko draud 10 gadi cietumā.
Kurš gan ir tāds idiots, ka to nezina?
Vai ne?
Tu mani iegāzi, divkosīgais, nodevīgais maitasgabal!
Tev nepaveicās, Džo.
Un pasaki manam brālim, ka es teicu: "Ruk, ruk!"
Esmu pagalam. Mani ieliks cietumā.
Neraizējies, Džozefīne! Es varu palīdzēt.
Jo arī es esmu bijis cietumā.
-Tiešām? -O jā.
Briesmīgākajā no visiem cietumiem. Prāta cietumā.
Forši. Mani ieliks īstā cietumā.
Ar restēm un betonu, un ieslodzītajām!
Nuja. Jā, tādā es neesmu bijis.
Bet esmu dzirdējis briesmu lietas.
HĒRA
Labi, jā. Man šķiet, es saprotu.
Tu esi iecerējusi pārveidot gan servera, gan klientu arhitektūru,
lai spēlētāji vienlaikus piedzīvotu ikvienu mūsu spēles pasaules notikumu.
Jā. Jā. Redzi - viņš saprot.
-Jā, tas nav iespējams. -Es teicu.
Aizveries, Entonij!
-Zinu, ka izklausās neiespējami… -Nē, Popa, tas ir neiespējami.
Tavi plāni attiecībā uz Hēru ir vienreizīgi, bet MQ tam nav radīts.
Tas ir kā censties pārbūvēt jau uzcelta debesskrāpja pamatus.
Redzi - viņš saprot.
Jā, paldies. Entonijs, ja?
Aizveries! Tu runā ar Popiju Lī.
-Skaidrs, vecīt? Šī sieviete ir ģēnijs. -Jā.
Ik reizi, kad esmu izdomājis kādu traku ideju, viņa to ir īstenojusi.
-Jā. -Ik reizi viņa to ir izdarījusi perfekti.
-Jā. -Izņemot šo reizi.
Jā! Ko?
Popa, tieši tā es zinu, ka Hēru nevar uztaisīt.
Jo, ja to varētu uztaisīt,
tu to jau būtu izdarījusi.
Tev taisnība.
Ak dievs! Tev taisnība.
-Es izniekoju tik daudz laika un resursu… -Par vīziju.
Tāds nu šis darbs ir. Ieceres ir pamatīgas.
Diemžēl dažreiz arī izgāzties gadās pamatīgi.
Bet, Popa! Tev vajadzētu būt ar sevi ļoti apmierinātai.
Tu izgāzies ar milzu blīkšķi!
-Paldies. -Jā. Jā.
Tā ir ģeniāla ideja, kas varēja iedzīt bankrotā visu studiju.
Un gandrīz iedzina. Apbrīnojami.
-Oho! -Jā. Jā.
Labs ir. Lieciet punktu, puiši!
-Nu, vīri. -Vīri! Lieciet punktu, vīri!
Mēs velti tērējam laiku. Hēru nevar uztaisīt.
-Jā, es to saku jau mēnešiem. -Aizveries, Entonij! Aizveries!
Klau, esmu sapakojusies. Negribi paēst?
Mani neuzņēma.
Ko?
Mani neuzņēma Bērkli. Es netiku iekšā.
Mēs tikko uzteicām darbu, Deina.
Uzteicām darbu, un tu pat nezināji, vai esi uzņemta?
Biju pārāk lielā sajūsmā. Man likās, ka citādi nevar būt.
Ak dievs!
Kerola jau kāpj augšā ar uzteikuma veidlapām.
Par ko es domāju? Ak dievs, esmu tāda muļķe.
Nē, tu neesi muļķe. Tu neesi muļķe.
Es ienīstu to stulbo kazu.
Mīļā!
O nē. Tur nu es nejaukšos.
Lūdzu.
Bred, nevajag tā darīt.
Tev man jāpalīdz dabūt Zeka atzīšanos.
Kāpēc gan lai sīka pele palīdzētu lielai, ļaunai haizivij,
kas jau ir centusies to aprīt?
-Tāpēc, ka esi jauks puisis? -Apvainojumi nepalīdzēs.
Lūdzu, Bred! Es negribu iet cietumā.
Džo… es tev nevaru palīdzēt.
Dažreiz jānoiet uz grunti, lai saprastu, ka ir problēma, un tev ir problēma.
Tev ir atkarība no varas, bet cietumā izārstēsies.
Tu pat varētu iegūt grādu jurisprudencē, kas atkal novestu pie varas un cietuma.
Bet atkarība ir apburtais loks.
Ja nu es teiktu, ka tu palīdzētu nevis man, bet sev?
Turpini!
Ja mēs sadarbotos, varētu visu vainu uzvelt Zekam.
Maza atriebība par mīļās Keitas nokaušanu.
Es varētu palīdzēt tavu brāli ietupināt.
Jā, uz sešiem mēnešiem, ne ilgāk. Vieglā režīma cietumā.
Mūsu profesijā tas dažreiz pat nāk par labu.
Dod zināmu reputāciju. Parāda, ka cilvēks nav muļļa.
Lai nu kā, brāļa nodošana ir skarbs gājiens.
Tā tu pierādītu, ka īstā haizivs ģimenē esi tu.
Īstā haizivs ģimenē esmu es.
Jā, labi, palīdzēšu. Lūk, kāds ir stāsts.
Ar tevi manipulēja vecāks, pieredzējušāks shēmotājs.
Federāļiem patīk shēmotāji.
Un tu esi tikai jauka, viegli ietekmējama jauna sieviete.
-Meitene. -Vēl labāk.
-Šķiet, tas ir suns. -Kāpēc tas klibo?
Varbūt tas ir ievainots.
Tātad spēle ir par bēdīgu, ievainotu suni?
Nav ne jausmas.
-Vispār spēle ir par… -Neviens tev nelūdza runāt.
Gribu saprast.
Tu turpināji to taisīt, lai gan Breds šo projektu atcēla.
Tad vakar tu uzteici darbu, lai mācītos Bērkli.
Bet tevi neuzņēma.
Tāpēc tu, testētāja, nolēmi iztraucēt savus bosus brīdī,
kad viņiem ir ļoti svarīga saruna par viņu spēles nākotni,
lai lūgtos atjaunot darbā tevi un tavu mīļāko.
-Vai tagad drīkstu runāt? -Nē.
Atvainojiet! Vienkārši bija ilga pauze.
-Kurā brīdī tas notika? -Nezinu.
Ir sajūta, ka ikviens, kas jaunāks par 30 gadiem,
uzskata, ka viņu sajūtas ir jāpārraida visai pasaulei
un mums nav pie pakaļas…
-Zini? Piedod! -Nē, tā nav…
-Tu zini, kā tas mani uzvelk. -Zinu.
-Saproti? -Tā nav tava atbildība.
Zinu, kā tas tevi uzvelk.
Nu labi. Kas ir ar to suni?
Tagad vari runāt.
-Es? -Jā. Ar ko vēl es varētu runāt?
-Jūs uz mani pat neskatāties! -Tagad runā!
Tā ir kaza.
-Tas ir mēsls. -Es zinu.
Un tomēr tu to turpināji taisīt. Kāpēc?
Nezinu. Es vienkārši to redzu.
Un, ja arī es tev teiktu, ka tas ir mēsls, vai tu man ticētu?
-Jā. -Bet vai tu pārtrauktu to taisīt?
Jā.
Nē.
-Man liekas, ka tā var būt tik forša, jo… -Jā, jā, jā.
Nu labi. Dabūsim tevi programmēšanas skolā.
Ne jau Bērkli. Kādā normālā vietā.
Vietējā skolā. MQ to apmaksās.
Un noslēgsim ar tevi līgumu,
lai pēc absolvēšanas mūs nepataisi par muļķiem,
aizejot strādāt kur citur.
Atvainojiet! Tas notiek tik ātri.
Tātad jums spēle patīk?
Vai tu neklausies? Mūsuprāt, tā spēle ir mēsls.
Bet tu tā nedomā. Un nozīme ir tikai tam.
Domā, šai darbā svarīgākais ir talants?
-Nē, svarīgākais ir… -Pauti.
Es gribēju teikt "krampis".
Krampis. Jā, ir jābūt krampim.
Jā. Redzi - tie ļautiņi, kas tur sēž,
sabruks jau pirmajā reizē, kad viņu "spožo" ideju kāds noraidīs.
Un tā notiek diendienā.
Vai tu vari uztaisīt ko labu? Es nezinu.
Bet ir skaidrs, ka tu nepadosies, kamēr nebūsi to izdarījusi. Acīmredzot.
Tie ļautiņi padotos gandrīz uzreiz.
-Jo vairums no viņiem ir vienkārši… -Mīkstie.
Es gribēju teikt…
Nē, es tiešām gribēju teikt "mīkstie", jo labāka apzīmējuma nav.
-Bet mums vajadzētu izdomāt. -Jā. Labi.
-Padomāsim par to! -Tikmēr -
viņi ir mīkstie un tev ir krampīgi pauti.
Jābeidz mētāties ar apzīmējumiem. Izklausās pretrunīgi.
Jā. Jā.
Jums abām jau nekas. Bet es varu zaudēt darbu.
Nu ko, labi. Tinies! Esam aizņemti. Atā!
Skaidrs, jā. Paldies.
Nezinu, ko teikt.
-Es jūtos tik pateicīga… -Ak dievs! Mums pie pakaļas, kā jūties!
Mēs cenšamies vadīt uzņēmumu!
Nu labi. Paldies.
Pag! Kur?
Velns!
Ir tā vērts!
Tas notiek. Te ir federāļi. Ak dievs!
Zeks mani nosūdzēja.
Nedramatizē! Zeks tevi nenosūdzēja.
-To izdarīju es. -Ko?
Jā. Anonīmi informēju Vērtspapīru un biržas uzraudzības komisiju
par iekšējās informācijas izmantošanu Mythic Quest.
Laikam jau šīs ir ardievas.
Ak dievs!
-Tu tiešām esi haizivs. -Tev ir pilnīga taisnība.
Nāciet savāciet!
Bakšī kungs! Esam no Vērtspapīru un biržas uzraudzības komisijas.
Vai varam aprunāties privāti?
Jā, protams, puiši. Mirkli uzgaidiet!
Kāpēc viņi grib runāt ar tevi?
Saprotams, Džo, viņi ir atnākuši pēc īstā shēmotāja.
Pag, tu viņiem ziņoji par sevi?
-Neticami, ka manis dēļ izdarīji ko tādu. -Nē.
Es to izdarīju sevis dēļ. Vai zini, kā tas mainīs manu reputāciju?
Vairs nekāda "jaukā puiša".
Puiši, aiztaupīšu jums laiku.
Es to izdarīju. Esmu vainīgs.
Slēdziet mani rokudzelžos!
Mēs tikai gribam aprunāties.
Varam to darīt tepat vai sapulču telpā. Vienalga, kur.
-Nu labi. -Pag!
Vediet viņu uz stāvvietu! Ar šo izskatīsies ticami.
-Tas nav nepieciešams. -Ir gan.
Tu man patīc.
Es zinu.
Tā, kolēģi, te nav, ko redzēt!
Policijas eskorts tikai aizved bīstamu kriminālnoziedznieku.
Jā, tas jānobildē.
Bred! Viss labi?
Ideāli. Tiksimies pēc sešiem astoņiem mēnešiem!
Pie velna jūs visus!
Vai es ko palaidu garām?
TESTĒTĀJI
Nu tā. Tikpat draņķīgi kā iepriekš.
Jā, viss pa vecam.
Tas ir tik lieliski! Tu būsi te. Es - tepat netālu.
Bieži nākšu ciemos. Nekas nemainīsies.
Jā.
Man laikam jādodas.
Kā nu ne. Tu tā sagāzi rīklē to Red Bull.
Nē, Deina, es domāju…
uz Bērkli.
Studēt rakstniecību.
Jā, domāju, ka man jādodas.
Godīgi sakot, man pašai ir grūti noticēt, ka to saku,
bet…
tas ir tas, ko gribu.
-Tu gribi doties bez manis? -Nē, nē.
Es gribu doties kopā ar tevi.
Bet… ja tu nedodies…
es tomēr došos.
Nu,
izskatās, ka esi izlēmusi.
Tā ir, bet man tas ir jādara, saproti?
Vai tu mani ienīsti?
Ienīstu? Nē taču.
Reiča, es samierinājos, ka starp mums būs attālums,
kad domājām, ka došos tikai es. Tad kāda atšķirība?
Ja nu vienīgi tagad ir atšķirība.
Ai, velns! Vai starp mums kaut kas ir mainījies? Es nejutu.
Bet nu vairs neesmu pārliecināta, un es tev nedevu iespēju to apdomāt,
un varbūt es mazliet pārsteidzos un man ir dīvai…
Piedod! Man bija tevi jāapklusina.
Klau, atceries? Kerola teica, lai nekniebjamies birojā.
Jā.
Mēs te vairs nestrādājam.
-Vai dieniņ, cik interesanti! -Vai ne?
Popa, tu pati to visu te izliki?
Nē, nakts vidū liku māksliniekiem atstiept visu ko no arhīva.
Tās ir manas oriģinālās skices no paša sākuma.
Jā. Nospriedu - lai izvairītos no atkārtošanās,
mums sev jāatgādina, ko esam darījuši.
Burtiski izstaigājot atmiņu taku.
Skat! Mogjods!
Tava pirmā ideja, kas tika iekļauta MQ.
Tā nebija gluži mana ideja. Mēs kodām krodziņā Casa Vega,
un es jardu garo "Margaritu" nejauši nosaucu par "Margjardu".
Tu to uzzīmēji un ieliki spēlē.
Mums jāatsāk skicēt uz bāra salvetēm.
-Tā bija laba metode. -Jā.
Tas ir gluži kā vērot bērna dzīvi -
no ieņemšanas brīža cauri bērnībai,
pusaudzībai, tīņa gadiem un visbeidzot…
-Raven's Banquet. -Mūsu meistardarbs.
Un gaiteņa gals.
Vai varbūt… galapunkts.
Nu, mēs varam vēsi izlauzt to sienu
un gaiteni pagarināt.
Jā, vai arī varam pagriezties pa kreisi un turpināt iet pa jau esošu gaiteni.
Piezemēts domu gājiens, Popij. Iztēlojies gaiteni…
Vai nesaprotat?
Bērns ir pieaudzis. Viņš pošas uz koledžu.
Vai viņa. Spēle var būt "viņa".
Mēs tik labi satiekam. Un tagad tu man uzbāzīsies ar tām muļķībām?
Paklausieties!
Vai brīnāties, kādēļ jūsu radošā aka pēkšņi ir izsīkusi?
Kā tas nākas, ka esat tā mocījušies ar šo paplašinājumu, bet viss velti?
Mēnešiem ilgi esmu gaidījis ar pildspalvu rokā.
Bet jūs man neļaujat rakstīt nākamo nodaļu. Kāpēc?
Mūsu stāstam ir tikai viens loģisks, neizbēgams nobeigums.
Un jūs to zināt tikpat labi kā es.
Ieklausieties savā sirdī!
Nākamo nodaļu nemaz nav.
Raven's Banquet ir…
bija… stāsta beigas.
Mūsu darbs ir galā. Bērns ir izaudzināts.
Nu viņa ir ņemama.
-Tā. Pietiek! -Pretīgi.
Nu taču!
IZDZĒST FAILU? ATCELT - LABI
Ardievu, Bred!
Ā, draugi.
Pēdējās dienas bijušas briesmīgas.
-Bredu arestēja. -Tiešām?
Par iekšējās informācijas izmantošanu. Spējat noticēt?
-Jā. -Absolūti.
Izklausās ticami.
Jā, tas ir ticami.
Vienkārši ir tik smagi.
Man ir sajūta, ka ģimene jūk laukā.
Ak nē. Lūdzu, nesakiet, ka atkal strīdaties.
Mēs? O nē. Mums ir pilnīga saskaņa.
Lieliski!
-Kas jauns? -Mēs pametam tevi un Mythic Quest.
Ko?
Mēs ar Aienu esam nolēmuši aiziet no MQ. Pavisam.
Nē.
Jā.
Nē, nē.
-Jā. -Jā.
Nē! Nē! Nē!
Kāpēc? Kāpēc?
-Nu… -Kāpēc?
Mums likās, ka bērna dēļ jāpaliek kopā, bet izrādās, ka bērns jau ir izaudzis.
Jā. Un, godīgi sakot, ir laiks ļaut viņam dzīvot pašam savu dzīvi.
Vai tas ir saprotams?
Jā. Tas ir saprotams.
Tas bērns esmu es.
-Nē. -Par ko tu runā?
-Tu esi pieaudzis vīrietis. -Runa ir par spēli.
-Spēle ir bērns. -Es neesmu bērns?
-Man likās, ka esmu bērns. -Nē.
-Kas, pie velna, te notiek? -Tas ir ļoti mulsinoši.
Likās - jūs sakāt, ka esmu bērns un jūs esat vecāki.
Piedodiet! Man šodien ar daudz ko ir jātiek galā.
Mums arī, vecīt. Tas nebija viegls lēmums,
bet man un Popijai jādodas prom jaunos piedzīvojumos.
Lieliski. Prieks par jums.
Ko iesākšu es?
Tu paliksi te un vadīsi MQ bez mums.
Vai arī ne. Tu esi pieaudzis vīrietis un vari darīt, ko vēlies.
Jā.
Es noteikti būtu tīri labs priekšnieks.
Mēs nu iesim.
Deivid! Lai veicas!
-Pag, nelec! -Ko?
Džo, lai vai ko tu šobrīd pārdzīvo,
lai vai cik slikti tas liktos, tu tiksi tam pāri.
Labi? Ir cilvēki, kas tevi mīl. Tev ir draugi, ģimene.
Vai tev ir ģimene?
Es neko daudz par tevi nezinu. Bet esmu gatavs uzzināt.
Es netaisījos lēkt, Deivid. Uznācu augšā paelpot svaigu gaisu.
Labi. Labi.
Lieliski. Jā. Forši.
Un kāpēc tu uznāci augšā?
Paelpot svaigu gaisu.
Es vienkārši…
Visi mani pameta.
Kā vienmēr.
Ak dievs! Es atdotu visu, ja varētu aiztraukties pa 60. 57. un 90. šoseju
atpakaļ uz Jorbalindu pie atraitnes.
-Bijušās atraitnes. -Nē, viņa joprojām ir atraitne.
Es jūtos pamests un tik…
nevarīgs.
Nevarīgs.
Tev nav varas.
Jā… nē, kaut kāda vara man ir. Es joprojām esmu izpildproducents.
Pieņem mani atpakaļ! Lūdzu!
-Vai varu atkal būt tava palīdze? -Ko?
Man vispār nevajadzēja tevi pamest.
Jā. Nevajadzēja. Tā bija tava kļūda.
Bet, jā, es tevi pieņemšu atpakaļ.
Taču ar vienu noteikumu. Tu esi mana darbiniece. Skaidrs?
-Neesam draugi un neesam ģimene. -Nekad neesam bijuši.
Jā. Lieliski.
-Lieliski. -Jā.
Labi.
Džo, pieraksti!
Es nevaru. Breds man lika izmest datoru.
Ko? Nopietni? Tas ir tik dīvaini.
Ko tu viņā saskatīji?
Viņš ir garš un gudrs. Ar lielisku ādu.
Labi. Vari nepierakstīt.
Vispār mums ir daudz darāmā.
Mums ir jāatrod jauns testētājs,
finansists un divi radošie direktori.
Vispār, zini ko? Lai būtu viens radošais direktors.
-Vēlams vīrietis. -Tev taisnība.
-Bet nesaki to nevienam citam! -Labi.
RESTORĀNS CASA VEGA KOKTEIĻI
-Priekā! -Priekā!
Slīcinām bēdas.
Kādā ziņā? Šie ir svētki. Tas ir aizraujoši.
Tu it nemaz neesi bēdīgs?
Es ar bēdāšanos nenodarbojos.
Mēs nupat pametām spēli, kas mums ir svarīgāka par visu pasaulē.
-Jā, esmu ticis tam pāri. -Esi ticis pāri?
Jā, un tas tiešām ir mazliet dīvaini, vai ne?
Droši vien tādēļ neesmu labs tētis.
Bet man labi padodas doties uz priekšu.
Tāpēc parunāsim par jauno spēli!
-Ja vien negribi strādāt īstu darbu. -Nē.
Labi, kas tev padomā? MMO, atvērtā pasaule, simulācija?
Es netaisīšu kaut kādus slaktiņus pazemes labirintos.
Mēs jau zinām, kāda būs jaunā spēle. Tavs paplašinājums - Hēra.
-Jau teicu, ka tas ir vienreizīgs. -Tu arī teici, ka tas ir neiespējams.
Jā. Neiespējams MQ.
Bet mēs sāksim no nulles.
Tev nebūtu izdevies iespiest savas idejas manis radītā spēlē.
Šis bērns mums ir jāieņem kopā.
Bez kniebšanās, saprotams.
-Nē, tas ir skaidrs. -Tu uz mani skatījies ļoti dīvaini.
Nē, neskatījos…
Tu nupat pateici, ka mēs kopā īstenosim manu sapni.
Esmu mazliet apjukusi.
Jā. Un šī spēle tiešām būs mūsu.
Lai gan, zini, Hēru izdomāju es,
tāpēc formāli tā būtu mana spēle un tu būtu pieaicināts.
Es neesmu tik nedrošs kā tu,
tāpēc šie sīkumi man netraucēs justies kā noteicējam.
Labi.
Sāksim! Tavs audekls.
Un ota.
Es?
Tulkojusi Aija Apse