זה נראה נהדר. עשית עבודה מעולה, פיל.
אני שמח שהיא חזרה למקום. -גם אני.
כן, יופי. בוקר טוב.
היי, הנה החבר שלי.
יש חדשות טובות, אחי. חדשות טובות.
אבא ואימא חוזרים זה לזה.
כן, אנחנו שוב שותפים. אבל הפעם זה אמיתי.
החלטנו לאחד כוחות ולפתור את הבעיות.
כן, אנחנו ניצור הרחבה אחת מדהימה ביחד, בזמן ובמסגרת התקציב.
בסדר. זה... זה טוב.
חשבנו שזה יעודד אותך. מה קורה?
כן, בטח שחשבתם.
כי כשאתה מתחייב למישהו, אתה מצפה שהוא ישמח.
חלה תפנית לרעה עם האלמנה?
ביקשתי ממנה לעבור לגור איתי.
היא אמרה לא.
כן. -כן.
בעצם, קודם היא אמרה שאנחנו יוצאים רק כמה חודשים,
והיא לא מרגישה שהגענו כבר לרמה הזאת.
ואני פירשתי לא נכון את הסימנים, ולכן כרעתי ברך.
אוי, לא.
כן, הצעתי לה נישואים.
אוי, לא. -כן.
ואז היא אמרה לא. -כן.
כן. אבל חשבתי לעצמי, היי,
אני כבר למטה, אז למה שלא...
לא נכון... -התחננתי.
על הברכיים. אמרתי לעצמי, "תראה לה את הבטן הרכה שלך.
זה מה שזאב עושה לפעמים.
אם הוא חייב."
והיא לא אהבה את זה. -לא.
לא. -לא, הן אוהבות ברך אחת,
אבל לא שתיים.
והיא לא אהבה אף אחת. לא. -לא.
אז זה...
זה לא הוכתר בהצלחה.
אז זה...
נגמר.
כן, נשמע הגיוני.
אבל, היי! הכול טוב.
כן, הזאב יתאושש. כי אתם יודעים מה קלטתי?
קלטתי שאתם המשפחה האמיתית שלי.
כן, נשים בחיי יכולות לבוא וללכת...
בעיקר ללכת.
אבל מ"א והאנשים שעובדים כאן תמיד עמדו לצדי בשעת הצורך.
יודע מה, אחי? ותמיד נעמוד לצדך.
היי, הזאב חזר. -כן. הזאב חזר, מותק.
בחזרה לעבודה. -הזאב חזר.
כן. -הזאב חזר.
ניבים, מותק.
רוצים לבלות ביחד?
יש לנו המון עבודה, אבל...
נכון?
כן.
- מוכן להעלאת תמונה -
הנה.
היי, דיוויד. -יש לך דקה לדבר?
היי, בטח, תיכנסו. תמיד יש לי זמן בשבילכן, חבר'ה.
בנות. נשים.
תמיד יש לי זמן למשפחת מ"א שלי.
יופי. -בכל אופן, אנחנו...
יודעות מה בדיוק קלטתי?
שלושתנו עובדים שלושה מטר זה מזה.
ועד היום לא עשינו אפילו צילום קבוצתי אחד. זה לא מוזר?
זה מוזר? -לא ממש.
בואו נצטלם. קדימה. יהיה כיף. -טוב.
הנה. בואו תיכנסו.
טוב. -הו, כן. תראו אותנו.
שלושת המוסקטרים. חייכו.
מעולה. אחלה תמונה. אשלח אותה ישר למסגרת הדיגיטלית שלי,
שאני ממלא בתמונות של כל משפחת מ"א.
דיוויד, אנחנו מתפטרות.
מה? -כן,
רייצ'ל ואני עוברות לברקלי. -כן.
להתחתן?
לא. -מה? לא. מה?
אנחנו מתחילות ללמוד. -כן.
חשבתי שתשמח בשבילנו.
אני שמח. כן. זה... זה טוב.
זה... זה נהדר לכן.
לא, אני...
אני פשוט עובר תקופה קצת קשה...
רוצה לדבר על זה?
לא בעיה שלכן. לא.
תקשיבו...
אני מקבל את ההתפטרות שלכן.
תודה. -כן. תודה, דיוויד, על הכול.
כן, היית בוס מצוין. -כן.
תודה.
טוב... היו זמנים שרגע כזה היה מזמין חיבוק.
אנחנו לא... -לא חייבים להתחבק.
כן, זה לא לעניין עכשיו. זה לא לעניין.
אז אני מניח שפשוט... נגיד שלום.
טוב, ביי. -שלום, דיוויד.
ביי, דיוויד. -כן.
טוב, ביי. -ביי.
ביי. תודה.
- זאק -
דברו עם זאק.
ברכות חמות ואיחולים לבביים, זאקרי.
היי, זו ג'ו.
ג'ו. מ"מסע אגדי".
מה שלומך, אישה זרה? -שלומי מצוין.
מתרגשת לקראת השקה של מ"א למובייל
כי כמו שאתה כבר יודע, שנינו הולכים לעשות ימבה כסף.
סליחה. אני לא מבין.
אל תיתמם איתי. שנינו יודעים ששלחת לי 10,000 דולר במזומן
לקניית מניות של מ"א אחרי שגיליתי לך מידע חסוי.
מידע שהשתמשת בו תוך התעלמות מופגנת מחובות האמון שלך.
- רשמי מדי -
מניות? מזומן? ג'ו.
מה שאת מתארת הוא מאוד לא חוקי.
בחיים לא תתפסי אותי עושה דבר כזה.
כן. אני מניחה שאתה חכם מדי לזה, מה?
הו, תודה.
אבל לא צריך להיות חכם כדי לדעת שסחר במידע פנים זו עברה
שדינה עד עשר שנות מאסר.
איזה טמבל אידיוט לא יודע את זה?
נכון?
רימית אותי, חתיכת בוגד בן זונה צבוע!
בעיה שלך, ג'ו.
ותמסרי לאח שלי ממני, "אוינק, אוינק."
הלך עליי. ישלחו אותי לכלא.
הסירי דאגה מלבך, ג'וזפין. אני יכול לעזור.
שכן גם אני ישבתי בכלא.
באמת? -בהחלט.
הכלא הידוע לשמצה יותר מכל כלא אחר. הכלא של המחשבה.
מגניב. אבל אני הולכת לכלא אמיתי.
עם סורגים ובטון ואסירים וכל החרא.
אה, נכון. כן, בכלא כזה לא הייתי.
אבל שמעתי דברים איומים.
- הרה -
בסדר, כן... אני חושב שאני מבין.
התוכנית שלך היא לשכתב את הארכיטקטורה גם של השרת וגם של הלקוח
כדי שכל השחקנים יחוו את אותו מופע של עולם המשחק שלנו
באותו זמן.
כן. אתם רואים, הוא מבין.
זה בלתי אפשרי. -אמרתי לך.
שתוק, אנתוני.
אני יודעת שזה נשמע בלתי אפשרי...
לא, פופ, זה באמת בלתי אפשרי.
התוכניות שלך ל"הרה" נהדרות, אבל מ"א פשוט לא בנוי לזה.
זה כמו לנסות ליצוק מחדש את היסודות של גורד שחקים
אחרי שהוא כבר נבנה.
את רואה, הוא מבין.
כן, תודה. אנתוני קוראים לך?
סתום את הפה. אתה מדבר עם פופי לי.
בסדר, אחי? האישה הזאת היא גאונה. -כן.
בכל פעם שאני זורק לאוויר איזשהו רעיון מטורלל, היא מממשת אותו.
כן. -פעם אחר פעם, היא מצליחה בגדול.
כן. -חוץ מהפעם הזאת.
כן! מה?
פופ, ככה אני יודע שאי אפשר לבנות את "הרה".
כי אילו היה אפשר,
היית כבר בונה אותה.
אתה צודק.
אוי, אלוהים. אתה צודק.
בזבזתי כל כך הרבה זמן ומשאבים על... -החזון שלך.
זה המקצוע. לחלום בגדול.
למרבה הצער, לפעמים נכשלים בגדול.
אבל פופ, את צריכה להרגיש ממש טוב עם עצמך.
הרי נכשלת בענק.
תודה. -כן.
זה רעיון גאוני שיכול היה לרושש את כל האולפן.
וזה כמעט קרה. זה מדהים.
וואו. -כן, כן.
טוב. עצרו הכול, בנים.
טוב, אנשים. -אנשים. עצרו הכול, אנשים.
אנחנו טוחנים מים. אי אפשר לבנות את "הרה".
כן, אני אומר את זה כבר חודשים. -סתום את הפה, אנתוני. פשוט תסתום!
היי, סיימתי לארוז. את רעבה? כי...
לא התקבלתי.
מה?
לא התקבלתי לברקלי. הם... דחו אותי.
אנחנו התפטרנו מהעבודה, דיינה.
התפטרנו מהעבודה כשבכלל לא ידעת אם התקבלת?
נסחפתי בהתרגשות. חשבתי שזה עסק בטוח.
אוי, אלוהים.
קרול בדרך הנה עם טופסי השחרור ברגע זה, אחותי.
מה חשבתי לעצמי? אני כל כך טיפשה.
את לא טיפשה. את לא טיפשה.
אני שונאת את העז המטומטמת הזאת.
מותק.
אוי, לא. אני לא מתקרבת לחרא הזה.
בבקשה.
בראד, אל תעשה את מה שאתה עושה.
אני צריכה שתעזור לי להוציא הודאה מזאק.
למה שעכברון קטן יעזור לכרישה גדולה וחזקה
אחר שהיא כבר ניסתה לחסל אותו?
כי אתה איש נחמד. -הטחת עלבונות לא תעזור.
בראד, בבקשה. אני לא רוצה ללכת לכלא.
ג'ו... אני לא יכול לעזור לך.
לפעמים צריך להגיע לשפל המדרגה כדי להבין שיש לך בעיה. ולך יש.
את מכורה לכוח, אבל תוכלי להיגמל בכלא.
אולי אפילו תפרחי ותעשי תואר במשפטים,
שיוכל להביא לך עוד כוח ועוד מאסרים.
אבל התמכרות היא מעגל קסמים.
ומה אם אני אגיד לך שאתה לא תעזור לי, אלא לעצמך?
תמשיכי.
אם נשתף פעולה, נוכל להלביש את כל הסיפור על זאק.
תנקום בו על הריגת קייט אהובתך.
אני אעזור לך לשלוח את אחיך לכלא.
כן, לחצי שנה, גג. בבית הבראה לצווארון לבן.
בתחום העיסוק שלנו זה דווקא יכול להועיל.
בונה לך שם ברחוב. מראה שלא כדאי להתעסק איתך.
כך או כך, להסגיר את אחיך זה קיצוני.
זו ההזדמנות להוכיח שאתה הכריש האמיתי במשפחה.
אני אכן הכריש האמיתי במשפחה.
בסדר, אעזור לך. אז ככה.
את תומרנת בידי גאון פשע מבוגר ומנוסה ממך.
סוכני הבולשת אוהבים גאוני פשע.
ואת בסך הכול צעירה חמודה ונוחה להשפעה.
בחורה. -עוד יותר טוב.
נראה לי שזה כלב. -למה הוא צולע?
אולי הוא פצוע.
אז זה משחק על כלב פצוע ועצוב?
אין לי מושג.
האמת היא שהמשחק הוא על... -אה! לא ביקשו ממך לדבר.
אני רוצה להבין.
המשכת לעבוד על זה למרות שבראד ביטל את הפרויקט?
ואז אתמול התפטרת כדי ללמוד בברקלי.
אבל לא התקבלת.
ולכן את, בודקת תוכנה, החלטת להפריע לבוסים שלך
באמצע פגישה חשובה מאוד בנוגע לעתיד המשחק שלהם
כדי להתחנן שיקבלו אותך ואת המאהבת שלך בחזרה לעבודה?
מותר לי לדבר עכשיו? -לא.
מצטערת, אבל הייתה שתיקה ארוכה...
מתי כל זה קרה? -אני לא יודעת.
נדמה כאילו כל אדם מתחת לגיל 30
חושב שכל מה שהוא מרגיש צריך להיות משודר לכל העולם,
ושזה מזיז לנו קצה שערה...
יודעת מה? אני מצטער. -זה לא...
את יודעת מה זה עושה לי. -כן.
את מבינה אותי? -זה לא באחריותך.
אני יודעת מה זה עושה לך.
טוב. מה עם הכלב?
את יכולה לדבר עכשיו.
אני? -כן. אלא עם מי אני מדברת?
אתם אפילו לא מסתכלים עליי. -דברי עכשיו!
זו עז.
זה חרא. -אני יודעת.
אבל המשכת לעבוד על זה. למה?
לא יודעת. אני פשוט... אני פשוט רואה את זה.
ואם גם אני אגיד לך שזה חרא, תאמיני לי?
כן. -אבל תפסיקי לעבוד על זה?
כן.
לא.
אני חושבת שזה יכול להיות מגניב, כי...
כן, כן, כן.
בסדר. נשלח אותך לבית ספר לתכנות.
לא ברקלי. משהו הגיוני.
מקומי. מ"א ישלם על זה.
ונחתים אותך על חוזה,
כדי שאחרי הלימודים, לא נצא אידיוטים
כשתלכי לעבוד במקום אחר.
סליחה. הכול קורה נורא מהר.
אמרתם שאתם אוהבים את המשחק?
את לא מקשיבה? אנחנו חושבים שהמשחק חרא.
אבל את לא חושבת. וזה כל מה שחשוב.
את חושבת שכישרון הוא החלק הכי חשוב במקצוע הזה?
לא, זה... -ביצים.
עמדתי לומר תעוזה.
תעוזה. נכון, צריך תעוזה.
כן. תראי, האנשים האלה,
הם יתפרקו בפעם הראשונה שמישהו ידחה אחד מהרעיונות "המבריקים" שלהם.
וזה קורה כל יום, כל היום.
האם את תיצרי משהו מוצלח? לא יודעת.
אבל בטוח לגמרי שלא תוותרי עד שזה יקרה.
כמו שאנחנו רואים.
כל האנשים האלה יוותרו כמעט בן רגע.
כי כולם פשוט... -רכיכות.
עמדתי לומר...
לא, עמדתי לומר רכיכות, למען האמת, כי אין מילה מתאימה יותר.
כדאי שנמציא מילה. -כדאי. טוב.
בואי נעבוד על זה. -בינתיים,
כולם רכיכות, ולך יש ביצים נועזות.
עדיף שנפסיק להדביק תוויות. זה נהיה קצת לא נעים.
נכון. נכון.
אתן ככל הנראה תהיו בסדר. אבל אני עלול לעוף.
טוב, אז לכי מכאן. אנחנו עסוקים. ביי.
אה, נכון, כן. תודה. וואו...
אני לא יודעת מה להגיד.
אני אסירת תודה...
די כבר! לא אכפת לנו איך את מרגישה.
אנחנו מנסים לנהל חברה.
בסדר. תודה.
רגע. איפה?
שיט.
שווה את זה.
זה קורה. סוכני הבולשת הגיעו. אוי, אלוהים.
זאק הלשין עליי.
אל תהיי כזאת דרמטית. זאק לא הלשין עלייך.
אני הלשנתי עלייך. -מה?
כן. העברתי מידע אנונימי לרשות ניירות הערך
בנוגע לסחר במידע פנים ב"מסע אגדי".
אני מניח שאנחנו נפרדים.
אוי, אלוהים.
אתה באמת כריש. -את צודקת במאה אחוז.
בואו קחו.
מר בקשי, אנחנו מרשות ניירות הערך.
נוכל לדבר איתך ביחידות?
בהחלט, חברים. רק רגע.
למה הם רוצים לדבר איתך?
ברור לגמרי שהם מחפשים את המוח האמיתי שמאחורי הקנוניה.
הלשנת על עצמך?
אני לא מאמינה שעשית את זה למעני. -לא.
עשיתי את זה למעני. יש לך מושג מה החרא הזה יעשה למוניטין שלי ברחוב?
גמרתי להיות הבחור הטוב.
חבר'ה, אני אחסוך לכם זמן.
אני עשיתי את זה. אני אשם.
קדימה, אזקו אותי.
אנחנו רק רוצים לדבר.
אנחנו יכולים לדבר כאן או בחדר הישיבות. בכל מקום, בעצם.
טוב. -חכו!
תובילו אותו לחניון. זה ייראה אמין.
אין צורך. -יש צורך.
את מוצאת חן בעיניי.
אני יודעת.
אנשים, אין מה לראות כאן.
סתם מעצר טיפוסי של חשוד. עבריין מסוכן בתנועה.
כן, באמת כדאי לך לצלם.
היי, בראד. הכול בסדר?
דבש. נתראה בעוד שישה עד שמונה חודשים.
לכו תזדיינו, כולם!
פספסתי משהו?
- בדיקת תוכנה -
זהו. אותו חרא כמו קודם.
כן, חזר לקדמותו.
איזה כיף. את תהיי כאן, אני אהיה לא רחוק.
אבוא לבקר אותך כל הזמן. זה יהיה כמו תמיד.
כן.
אני חושבת שאני צריכה ללכת.
ברור. איך שפירקת את הרד בול קודם.
לא, דיינה, אני מתכוונת...
לברקלי.
ללימודי הכתיבה.
כן, אני חושבת שאני צריכה ללכת.
גם לי קשה להאמין שאני אומרת את זה, למען האמת,
אבל...
זה מה שאני רוצה.
את רוצה לעזוב בלעדיי? -לא.
אני רוצה לעזוב איתך.
אבל... אם את לא עוזבת...
אני בכל זאת אעזוב.
טוב...
נראה שקיבלת החלטה.
נכון, אבל אני חייבת לעשות את זה. אני...
את שונאת אותי?
שונאת אותך? מה פתאום.
רייץ', אני הסכמתי ליחסים בשלט רחוק
עוד כשדובר על כך שרק אני עוזבת. מה ההבדל?
אלא אם יש הבדל עכשיו.
שיט. משהו השתנה בינינו? אני לא הרגשתי.
אבל עכשיו אני לא בטוחה, ולא נתתי לך הזדמנות לעכל את זה,
ואולי רתמתי את הסוס לפני העגלה ואני מרגישה...
סליחה. הייתי חייבת להשתיק אותך.
זוכרת כשקרול אמרה לנו לא להזדיין במשרד?
כן.
אנחנו כבר לא עובדות כאן.
בחיי, איזה כיף. -נכון?
וואו. פופ, תלית את כל זה בעצמך?
לא, שלחתי את מחלקת העיצוב האמנותי להוציא דברים מהארכיון
באמצע הלילה.
אלה כל הרישומים המקוריים שלי מההתחלה.
כן. חשבתי שאם אנחנו לא רוצים לחזור על עצמנו,
כדאי שניזכר איפה היינו כבר.
זה טיול ברחוב הזיכרונות, פשוטו כמשמעו.
תראו. המוג יוד.
זה היה הרעיון הראשון שלך שנכנס למ"א.
זה לא היה בדיוק רעיון שלי. השתכרנו עד אובדן הכרה ב"קאסה וגה"
ובטעות קראתי למרגריטה באורך יארד "מארג יארד".
אתה ציירת את זה והכנסת למשחק.
כדאי שנחזור לקשקש על מפיות בברים.
זו שיטה טובה. -כן.
זה כמו לראות חיים של ילד
מרגע ההתעברות, לאורך הילדות,
הנעורים, גיל העשרה ובסוף...
"סעודת העורב". -יצירת המופת שלנו.
- מסע אגדי: סעודת העורב -
וסוף המסדרון.
אולי... סוף הדרך.
אנחנו יכולים פשוט להעיף את כל הקיר הזה
ולבנות עוד מסדרון.
כן, או פשוט לפנות שמאלה
ולהמשיך במסדרון שכבר קיים.
זו חשיבה בקטן מאוד, פופי. דמייני מסדרון...
אתם לא מבינים?
הילד כבר גדול. הוא לומד במכללה.
או הילדה. המשחק יכול להיות בת.
הסתדרנו כל כך טוב. עכשיו את הולכת לזרוק עליי את הקשקוש הזה?
תקשיבו לי!
אתם תוהים למה באר היצירתיות שלכם יבשה פתאום?
איך קרה שעמלתם על ההרחבה הזאת לשווא?
חודשים ארוכים חיכיתי עם עט ביד.
אבל אתם לא מרשים לי לכתוב את הפרק הבא. למה לא?
לסיפור שלנו יש רק סוף הגיוני בלתי נמנע אחד.
ואתם יודעים את זה בדיוק כמוני.
תקשיבו ללב שלכם.
אין עוד פרקים.
"סעודת העורב" הוא...
היה... סוף הסיפור.
סיימנו את עבודתנו כאן. גידלנו את הילדה.
היא כבר בגיל ההסכמה.
טוב, מספיק. -איכס.
בחייך.
- למחוק קובץ? -
להתראות, בראד.
אוי, חבר'ה.
לא תאמינו... היו לי יומיים גרועים במיוחד.
בראד נעצר. -באמת?
כן, בחשד לסחר במידע פנים. הייתם מאמינים?
כן. -לגמרי.
דווקא הגיוני.
כן, זה באמת הגיוני.
זה פשוט קשה.
אני מרגיש שכל המשפחה שלנו מתפרקת.
אוי, לא. בבקשה, אל תגידו לי שאתם שוב רבים.
אנחנו? לא. אנחנו מתואמים לגמרי.
יופי.
אז מה קורה? -אנחנו עוזבים אותך ואת "מסע אגדי".
מה?
איאן ואני החלטנו לעזוב את מ"א לצמיתות.
לא.
כן.
לא, לא.
כן. -כן.
לא! לא! לא...
למה? למה?
כי... -למה?
חשבנו שאנחנו צריכים להישאר יחד לטובת התינוק,
אבל מתברר שהילד כבר גדול.
כן. ולמען האמת, הגיע הזמן לתת לו לחיות את החיים שלו.
נשמע הגיוני?
כן. זה הגיוני.
אני הילד.
לא. -על מה אתה מדבר?
אתה אדם מבוגר. -אנחנו מדברים על המשחק.
המשחק הוא הילד. -אני לא הילד?
חשבתי שאני הילד. -לא.
מה לעזאזל הולך כאן? -זה מבלבל מאוד.
חשבתי שאתם אומרים שאני הילד ואתם ההורים.
סליחה. פשוט התמודדתי עם המון דברים היום.
גם אנחנו. זו לא הייתה החלטה קלה,
אבל פופי ואני צריכים לעזוב ולהתחיל את ההרפתקה החדשה שלנו.
יופי. יופי לכם.
מה אני אעשה?
אתה תישאר ותנהל את מ"א בלעדינו.
או שלא. אתה אדם מבוגר ואתה יכול לעשות מה שבא לך.
כן.
אני בטוח שאהיה בוס טוב.
בואי נלך.
דיוויד. בהצלחה.
חכי, אל תקפצי! -מה?
ג'ו, לא משנה מה עובר עלייך,
לא משנה כמה רע זה נראה, את תתגברי על זה.
טוב? יש לך אנשים שאוהבים אותך. יש לך חברים, משפחה.
יש לך משפחה?
אני לא יודע עלייך הרבה. אבל אני מוכן ללמוד.
לא התכוונתי לקפוץ. רק עליתי לנשום אוויר צח.
אה. טוב. טוב.
יופי. כן. סבבה.
למה אתה עלית?
אוויר צח.
א-הא.
אני רק...
כולם עזבו אותי.
כמו תמיד.
הייתי נותן הכול כדי לעלות על כביש 60 ומשם לכביש 57 ואחר כך לכביש 90
ולחזור ליורבה לינדה להיות עם האלמנה.
אלמנה לשעבר. -לא, היא עדיין אלמנה.
אני פשוט מרגיש נטוש וכל כך...
חסר אונים.
אתה חסר כוח.
טוב, יש לי קצת כוח. אני עדיין המפיק בפועל.
תן לי לחזור אליך, בבקשה.
אוכל להיות שוב העוזרת שלך? -מה?
לא הייתי צריכה לעזוב אותך מלכתחילה.
נכון, לא היית צריכה. זו הייתה טעות שלך.
אבל כן, את יכולה לחזור אליי.
אבל בתנאי אחד. את עובדת שלי. טוב?
אנחנו לא חברים, לא קרובי משפחה. -אף פעם לא היינו.
כן. יופי.
יופי. -כן.
טוב.
ג'ו, רשמי הערה.
אני לא יכולה. בראד אמר לי לזרוק את המחשב שלי.
מה? את רצינית? נורא מוזר.
מה בכלל מצאת באיש הזה?
הוא היה גבוה וחכם. עם עור יפה.
יודעת מה? לא צריך הערה.
האמת היא שיש לנו הרבה עבודה. -א-הא.
אנחנו צריכים למצוא בודקת תוכנה חדשה,
איש כספים חדש ושני מנהלים אמנותיים.
בעצם, יודעת מה? שיהיה מנהל יצירתי אחד.
עדיף גבר. -בזה את צודקת.
אבל אל תגידי את זה לאף אחד. -טוב.
- מסעדת קאסה וגה קוקטיילים -
לחיים. -לחיים.
להטביע את יגוננו.
מה פתאום? זו מסיבה. זה מרגש.
אתה אפילו לא קצת מדוכדך?
אני לא בקטע של דכדוך.
רק היום נטשנו את המשחק שחשוב לנו יותר מכל דבר בעולם.
כן, התגברתי על זה כבר. -התגברת כבר?
כן, וזה באמת מוזר קצת, לא?
כנראה בגלל זה אני לא אבא טוב.
אבל בגלל זה אני טוב בלהמשיך הלאה.
אז בואי נדבר על המשחק החדש.
אלא אם את רוצה לחפש עבודה אמיתית. -לא.
על מה אתה חושב? משחק מרובה משתתפים, עולם פתוח, סים?
אני לא הולכת לפתח משחק מכות וחרבות ומפלצות במבוכים.
מה? אנחנו כבר יודעים מה יהיה המשחק החדש. ההרחבה שלך, "הרה".
אמרתי לך שהוא מעולה בעיניי. -אמרת גם שהוא בלתי אפשרי.
נכון. בלתי אפשרי במ"א.
אבל אנחנו נתחיל מכלום.
בחיים לא היית מצליחה לכפות את הרעיונות שלך על משחק שאני יצרתי.
אנחנו צריכים להרות את הילד הזה ביחד.
בלי להזדיין, שיהיה ברור.
לא, זה ברור. -הסתכלת עליי ממש מוזר.
לא, אני...
הרגע אמרת לי שאנחנו הולכים להגשים את החלום שלי.
אני קצת מבולבלת.
כן. והפעם הוא יהיה באמת שלנו.
אם כי, אתה יודע, אני המצאתי את "הרה" בעצמי,
כך שעקרונית זה יהיה משחק שלי ואני אצרף אותך.
אני לא חסר ביטחון כמוך,
אני לא צריך שכל פרט ופרט יהיה מושלם כדי שארגיש שאני הבוס.
בסדר.
בואי נתחיל. הבד שלך.
והמכחול שלך.
שלי?
תרגום: גלית אקסלרד