Jo, to vypadá dobře. Skvělá práce, Phile.
- Jsem rád, že je zpátky. - Já taky.
Bezva. Dobré ráno.
Tady tě mám.
Mám dobrou zprávu, kamaráde.
Mamka s taťkou jsou zase spolu.
Jsme zase partneři, tentokrát doopravdy.
Rozhodli jsme se to spolu vyřešit.
Uděláme spolu úžasný rozšíření, a to včas a bez překročení rozpočtu.
Tak to je… dobrý.
- Mysleli jsme, že tě to rozveselí. - No jistě.
Když se někomu zavážeš, čekáš, že bude mít radost.
S vdovou to jde z kopce, co?
Chtěl jsem s ní bydlet.
Odmítla mě.
- Jo. - Jo.
Nejdřív řekla, že jsme spolu pár měsíců
a že má pocit, že je na to moc brzo.
Což jsem nepochopil a poklekl jsem před ní.
Ale ne.
Jo, požádal jsem ji o ruku.
- Ale ne. - Jo.
- Pak mě odmítla. - Jo.
Jo. Ale pak jsem si řekl, že když už tam klečím, tak…
- To ne. - Žadonil jsem.
Na kolenou. Chtěl jsem jí ukázat slabiny, to vlci občas dělají.
Když musí.
- A to se jí nelíbilo. - Ne.
- Jedno koleno mají rády, ale dvě ne.
- Jí se nelíbilo nic. - Ne.
Takže…
To se nepovedlo.
Takže s tím je…
…konec.
Jo, to dává smysl.
Však co. Je to dobrý.
Vlk se vzpamatuje. Víte, co mi došlo?
Že moje pravá rodina jste vy.
Ženy v mým životě přicházejí a odcházejí…
Odcházejí.
Ale MQ a naši zaměstnanci za mnou vždycky stáli.
Víš co? Tak to vždycky bude.
- Vlk se vrátil! - Vlk se vrátil, bejby.
- Tak do práce. - Vlk je tu.
- Jo. - Vlk je tu.
Tesáky, bejby.
Nepokecáme ještě?
Máme dost práce, ale…
Že?
Jo.
ZAČNĚTE NAHRÁVAT FOTOGRAFIE
A je to.
- Ahoj, Davide. - Máš chviličku?
Jasně, pojďte dál. Na vás mám čas vždycky, kámo.
Teda holky. Ženy.
Na svou rodinu v MQ mám čas vždycky.
- Dobře. - Chtěly jsme…
Víte, co mi teď došlo?
Pracujeme tak tři metry od sebe.
A ještě nemáme společnou fotku. Není to divný?
- Divný? - Ani ne.
- Pojďte, bude sranda. - Tak jo.
Jdeme na to. Pojďte blíž.
- Dobře. - No jo. Hele na nás.
Tři mušketýři. Úsměv.
Tak ta je super. Hned ji pošlu do digitálního rámečku.
Zaplním ho celou rodinou z MQ.
Davide, my končíme.
- Co? - Jo.
- Stěhujeme se s Rachel do Berkeley. - Jo.
Budete se brát?
- Ne. - Co? Ne.
- Kvůli škole. - Jo.
Ty nemáš radost?
Ale mám, to je… dobrý.
To vám přeju.
Jo, akorát jsem…
Mám takový… těžší…
Chceš to probrat?
To se vás netýká. Ne.
Poslyšte…
Vaši výpověď přijímám.
- Díky. - Jo, děkujeme za všechno, Davide.
- Byl jsi skvělý šéf. - Jo.
Díky.
No, kdysi by se v takovéhle chvíli hodilo se obejmout.
- Ne… - To nemusíme.
Jo, teď už je to nevhodný.
Takže si asi prostě… řekneme sbohem.
- Tak ahoj. - Sbohem.
- Ahoj, Davide. - Jo.
- Tak ahoj. - Ahoj.
Ahoj, díky.
Tady Zack.
Přijmi mé nejvřelejší pozdravy, Zachary.
Čau, tady Jo.
Jo. Z Mythic Questu.
- Jak se pořád máš? - Skvěle.
Těším se na uvedení té mobilní hry, protože jak víš, vyděláme hromady prachů.
Promiň, nerozumím.
Nepředstírej. Oba víme, žes mi poslal 10 000 dolarů
na koupi akcií MQ poté, co jsem ti sdělila důvěrné informace.
Tyto informace jsi využil, čímž jsi porušil své fiduciární povinnosti.
MOC OFICIÁLNÍ
Akcie? Peníze? Jo.
Popisuješ mi tady zločin.
Při něčem takovém bys mě nenachytala.
Jo. Na to seš asi moc chytrej, co?
Děkuji.
Ale že je insider trading zločin, to ví každý.
Je za to trest až deset let vězení.
Jaký tupý pako tohle neví?
Že?
Tys to na mě nahrál, ty podrazáckej zmrde!
Smůla, Jo.
Jo a vyřiď bráchovi „chro, chro“.
Jsem v háji. Půjdu do vězení.
Žádný strach, Josephine. Pomůžu ti.
Já jsem ve vězení taky byl.
- Fakt? - Ano.
V tom nejznámějším ze všech. Ve vězení vlastní mysli.
Hustý. Já půjdu do opravdovýho vězení.
S mřížema, betonem a dalšíma trestancema!
No jo. Tam jsem nikdy nebyl.
Slyšel jsem o tom hrozné věci.
Jo, asi to chápu.
Takže chcete přepsat serverovou a klientskou architekturu,
aby všichni hráči viděli stejnou instanci herního světa
ve stejnou chvíli.
Ano. Vidíte? Chápe to.
- To ale nejde. - Jak říkám.
Mlč, Anthony.
Vím, že to zní nemožně…
Ne, Pop, je to nemožný.
Ty plány s Hérou jsou úžasný, ale MQ na to není dělanej.
Jako bys chtěla předělat základy mrakodrapu, když už stojí.
Vidíš? Chápe to.
Díky. Anthony, jo?
Drž hubu. Mluvíš s Poppy Liovou.
- Jasný? Ta ženská je génius. - Jo.
Kdykoliv přijdu s nějakým šíleným nápadem, tak ho zrealizuje.
- Jo. - Pokaždý to zmákne.
- Ano. - Až na tohle.
Jo! Co?
Pop, vidím, že Héru vytvořit nejde.
Protože kdyby to šlo, tak už bys to měla.
Máš pravdu.
Ach bože. Máš pravdu.
- Promrhala jsem tolik času a zdrojů na… - Tvou vizi.
Je to tak. Máš velký sny a bohužel občas ve velkým selžeš.
Ale Pop, měla bys se sebou být spokojená.
Selhalas neskutečným způsobem.
- Dík. - Jo.
Je to geniální nápad, co mohl zruinovat celý studio.
A skoro se to stalo. Úžasný.
- Ty jo. - Jo.
Tak fajn, zabalte to, kluci.
- Chlapi. - Chlapi. Zabalte to, chlapi.
Plýtváme energií. Héru vytvořit nejde.
- To říkám už pár měsíců. - Mlč, Anthony. Ty mlč!
Tak já už mám sbaleno. Nemáš hlad?
Nevzali mě.
Cože?
Nedostala jsem se na Berkeley. Odmítli mě.
Zrovna jsme daly výpověď, Dano.
Tys ani nevěděla, jestli tě vzali?
Byla jsem až moc nadšená. Myslela jsem, že to je jistý.
Panebože.
Carol nám sem nese papíry. Právě teď.
Co jsem si to namlouvala? Bože, já jsem tak blbá.
Ne, nejsi blbá.
Já tu blbou kozu nenávidím.
Miláčku.
Ale ne, do toho se plést nebudu.
Tady to máte.
Nedělej to, co vždycky.
Pomoz mi donutit Zacka k přiznání.
Proč by malá myška pomáhala zlému žralokovi,
který ji chtěl pohltit?
- Protože jsi milej? - Urážky ti nepomůžou.
Prosím, Brade. Nechci do vězení.
Jo… nemůžu ti pomoct.
Občas musíš narazit na dno, aby ti došlo, že máš problém. A ty ho máš.
Jsi závislá na moci, ale vězení bude detox.
Třeba vystuduješ práva, což povede k větší moci a dalšímu vězení.
Závislost je začarovaný kruh.
Co kdybys nepomáhal mně, ale sobě?
Pokračuj.
Společně to celý můžeme hodit na Zacka.
Pomstíš se mu, že ti zabil milovanou Kate.
Pomůžu ti ho dostat do vězení.
Nanejvýš na půl roku s mírným režimem.
Což v naší branži může být i užitečný.
Zlepší si reputaci. Ukáže, jak je tvrdej.
Tak jako tak, udat bratra je drsný.
Ukaž mu, že pravým žralokem v rodině jsi ty.
Já jsem pravým žralokem rodiny.
Tak jo, pomůžu ti. Bylo to takhle.
Zmanipuloval tě starší, zkušenější iniciátor.
To mají federálové rádi.
A ty jsi milá, ovlivnitelná mladá žena.
- Dívka. - Ještě lepší.
- To je asi pes. - Proč kulhá?
Možná je zraněnej.
Takže ta hra je o smutným zraněným psovi?
Netuším.
- Ta hra je o… - Tebe se nikdo neptal.
Vyjasním si to.
Tys na tom dál dělala, přestože Brad ten projekt zrušil.
Včera jsi dala výpověď, abys mohla na Berkeley.
Ale nedostala ses tam.
Takže ty, testerka, ses rozhodla vyrušit šéfy
uprostřed jednání o budoucnosti jejich hry
a žadoníš, abychom tobě a tvojí milence vrátili místo.
- Už můžu mluvit? - Ne.
Pardon, byla to dlouhá pauza.
- Kdy se tohle stalo? - Nevím.
Tady si snad každej, komu nebylo 30,
myslí, že musí všechny svoje pocity hlásit celýmu světu,
a přitom je nám to úplně u…
- Víš co? Promiň. - Ne…
- Víš, jak to beru. - Jo.
- Rozumíš. - Není to tvoje starost.
Vím, jak to bereš.
Tak fajn. Co je s tím psem?
Už můžeš mluvit.
- Já? - Na koho asi mluvím?
- Ani se na mě nedíváš! - Mluv!
Je to koza.
- Je to sračka. - Já vím.
Přesto jsi na tom dělala. Proč?
Já nevím. Prostě to vidím.
A kdybych ti i já řekl, že to je sračka, věřila bys mi?
- Ano. - A nechala bys toho?
Ano.
Ne.
Myslím, že to bude super, protože…
No jo.
Dobře. Na školu programování tě dostaneme.
Ne na Berkeley, na nějakou rozumnou. Někde tady. MQ to zaplatí.
A smlouva ti zůstane.
Až dostuduješ, tak nebudeme za kretény, když půjdeš pracovat jinam.
Promiňte, jde to hrozně rychle.
Takže se vám ta hra líbí?
Copak neposloucháš? Ta hra je sračka.
Ale ty sračka nejseš a na ničem jiným nezáleží.
Myslíš, že talent je tady nejdůležitější?
- Ne, musíš mít… - Koule.
Chtěl jsem říct odhodlání.
Jo, musíš mít odhodlání.
Hele, tamti lidi se sesypou, když někdo odmítne jejich „skvělý“ nápad.
Což se děje pořád.
Vytvoříš něco dobrýho? To nevím.
Ale rozhodně to nevzdáš, dokud to nedokážeš.
Očividně.
Všichni ti lidi by to v podstatě hned vzdali.
- Protože jsou to… - Baby.
Chtěl jsem říct…
Vlastně jsem chtěl říct baby, lepší výraz pro to není.
- Můžeme nějakej vymyslet. - To jo.
- Proberem to. - Ale zatím
jsou to baby a ty musíš mít koule.
Už to nebudeme pojmenovávat. Začíná to být ošemetný.
To je fakt.
Vy jste v pohodě, ale mě by mohli vyhodit.
No, tak vypadni. Máme práci. Sbohem.
Aha, jo. Děkuju. Ty jo.
Nevím, co říct.
Jsem vám tak vděčná…
Bože, nám je fuk, jak se cítíš!
Snažíme se tady vést firmu!
Dobře. Děkuju.
Počkat. Kde?
Sakra.
To stálo za to.
Už je to tady, jsou tu policajti. Bože.
Zack mě udal.
Nedramatizuj to. Zack tě neudal.
- To jsem byl já. - Co?
Jo. Dal jsem Komisi pro cenné papíry anonymní tip
na insider trading v Mythic Questu.
Takže se asi rozloučíme.
Panebože.
- Ty jsi fakt žralok. - To teda jsem.
Pojďte si pro to!
Pane Bakshi, jsme z komise SEC. Můžeme si promluvit o samotě?
Jasná věc. Chviličku.
Proč chtějí tebe?
Očividně jdou po skutečném mozku téhle operace.
Tys je poslal sám na sebe?
- To bys pro mě udělal? - Ne.
Udělal jsem to pro sebe. Víš, co to udělá s mojí reputací?
Už žádnej milej chlapík.
Pánové, ušetřím vám čas.
Udělal jsem to já. Jsem vinen.
Nasaďte mi pouta.
Chceme si jen promluvit.
Můžeme tady nebo v konferenční místnosti. Kdekoliv.
- Dobře. - Počkejte!
Odveďte ho na parkoviště. Tohle bude stačit.
- To není nutné. - Ale je.
Líbíš se mi.
Já vím.
Lidi, tady není nic k vidění!
Normálně odvádějí zadrženého. Prochází nebezpečný zločinec.
Jo, vyfoťte si to.
Čau, Brade. Všechno v pohodě?
Skvělý. Ahoj za šest až osm měsíců.
Všichni si naserte!
Neuniklo mi něco?
TESTOVÁNÍ
A je to. Stejně hnusný jako předtím.
Jo, zpátky k normálu.
To je skvělý. Ty budeš tady a já kousek odtud.
Budu tě pořád navštěvovat. Jako vždycky.
Jo.
Já asi musím jít.
Jo, vždyť jsi do sebe kopla Red Bull.
Ne, Dano, myslela jsem…
…do Berkeley.
Na kurz psaní.
Asi tam musím jít.
Popravdě se mi nechce věřit, že to říkám, ale…
Chci to.
- Chceš jet beze mě? - Ne.
Chci jet s tebou.
Ale… jestli nepojedeš…
…tak stejně pojedu.
No…
…zdá se, že už ses rozhodla.
Jo. Ale já tam prostě musím.
Nenávidíš mě?
Nenávidím? To teda ne.
Rache, já jsem se s tou vzdáleností smířila,
když to vypadalo, že pojedu sama. Jaký je v tom rozdíl?
Teda pokud se nic nezměnilo.
Do háje. Něco se mezi náma změnilo? Já to nepoznala.
Ale teď si nejsem jistá a nedala jsem ti prostor na zpracování
a možná reaguju moc zbrkle a mám divný po…
Promiň. Musela jsem tě umlčet.
Pamatuješ, jak nám Carol řekla, ať v práci nešukáme?
Jo.
Už tady nepracujeme.
- Panečku, to je skvělé. - Že?
Ty jo, Pop, tos udělala sama?
Řekla jsem výtvarníkům, ať to vytáhnou z archivu.
Uprostřed noci.
To jsou moje původní náčrtky od samého začátku.
Jo, pokud se nechceme opakovat, musíme si připomenout, co už jsme dělali.
Doslova procházíme vzpomínkami.
Hele, Mog Yod!
Tvůj první nápad pro MQ.
Nebyl to úplně nápad. Ožrali jsme se v Casa Vega
a nazvala jsem yardovou margaritu „Marg Yard“.
To tys to nakreslil a dal do hry.
Musíme zase kreslit na ubrousky.
- Dobrá metoda. - Jo.
Je to jako sledovat život dítěte
od početí přes dětství
po dospívání a pubertu a nakonec…
- Raven’s Banquet. - Naše mistrovské dílo.
A konec chodby.
Nebo možná konec cesty.
Můžeme tu blbou zeď odpálit a prodloužit chodbu.
Nebo zahnout doleva a pokračovat chodbou, která už tu je.
To vůbec není ambiciózní, Poppy. Představ si…
Copak to nevidíte?
- Už vyrostl. Jde na vysokou. - Nebo ona. Ta hra může být holka.
Tak nám to klapalo, a ty na mě vytáhneš tuhle hovadinu?
Poslouchejte!
Nepřemýšlíte, proč vaše tvůrčí studnice vyschla?
Jak to, že jste se s tím rozšířením tak nadřeli, ale marně?
Celé měsíce čekám s perem v ruce.
Ale nedovolíte mi napsat další kapitolu. Proč?
Náš příběh má jen jeden logický, nevyhnutelný konec.
A vy ho znáte stejně jako já.
Poslouchejte své srdce.
Další kapitoly nejsou.
Raven’s Banquet je…
…byl koncem toho příběhu.
Naše práce skončila. Dítě jsme vychovali.
Už není pod zákonem.
- To by stačilo. - Fuj.
No tak.
SMAZAT? ZRUŠIT - OK
Sbohem, Brade.
To jste vy.
To bylo nejhorších pár dní.
- Zatkli Brada. - Fakt?
Jo, za insider trading. Věříte tomu?
- Jo. - Rozhodně.
To dává smysl.
Jo, dává.
Ale je to těžký.
Mám pocit, že se nám rozpadá rodina.
Ale ne. Neříkejte mi, že se zase hádáte.
My? Ne. Dokonale se shodneme.
Bezva.
- Tak co? - Odcházíme od tebe a z Mythic Questu.
Cože?
S Ianem jsme se rozhodli z MQ natrvalo odejít.
Ne.
Ano.
Ne.
- Ano. - Ano.
Ne!
Proč?
- No… - Proč?
Chtěli jsme spolu zůstat kvůli dítěti, ale ukázalo se, že už vyrostlo.
Jo, a je načase nechat ho, ať si žije svůj život.
Dává to smysl?
Jo. Dává to smysl.
To dítě jsem já.
- Ne. - O čem to mluvíš?
- Seš dospělej. - Mluvíme o hře.
- Je to ta hra. - Ne já?
- Myslel jsem, že já. - Ne.
- Co se to sakra děje? - Je to hrozný zmatek.
Já myslel, že jsem to dítě a vy rodiče.
Pardon, bylo toho na mě dneska moc.
Na nás taky. Bylo to těžký rozhodnutí,
ale s Poppy musíme odejít a zažít nové dobrodružství.
Tak to vám přeju.
Co budu dělat já?
Zůstaneš tady a povedeš MQ bez nás.
Nebo ne. Seš dospělej a můžeš si dělat, co chceš.
Jo.
Určitě bych byl dobrej šéf.
Tak my půjdeme.
Davide, hodně štěstí.
- Neskákej! - Co?
Jo, ať si procházíš čímkoliv, ať je to jakkoliv zlý, ty to zvládneš.
Lidi tě mají rádi. Máš přátele, rodinu.
Máš rodinu? Moc toho o tobě nevím. Ale rád si to poslechnu.
Já nechci skočit, Davide. Potřebovala jsem na vzduch.
Dobře.
Super, jo. Bezva.
Co tady děláš ty?
Šel jsem na vzduch.
Já…
Všichni mě opustili.
Jako vždycky.
Dal bych cokoliv, abych mohl jet po dálnici číslo 60, pak 57 a 90
a vrátit se k té vdově v Yorba Lindě.
- Bývalé vdově. - Pořád je to vdova.
Připadám si opuštěný a…
…bezmocný.
Bezmocný.
Nemáš žádnou moc.
Jo. Ne, nějakou moc mám. Pořád jsem výkonný producent.
Vezmi mě zpátky k sobě. Prosím.
- Jako svou asistentku. - Co?
Vůbec jsem od tebe neměla odcházet.
Jo, tos neměla. To byla chyba.
Ale jo, vezmu tě zpátky.
Pod jednou podmínkou. Budeš moje podřízená, jasný?
- Nejsme přátelé ani rodina. - To jsme nebyli.
Jo. Bezva.
- Bezva. - Jo.
Tak fajn.
Jo, piš si.
Já nemůžu, Brad mi vyhodil počítač.
Cože, fakt? To je divný.
Cos na tom chlapovi viděla?
Byl vysokej a chytrej. Měl hezkou pleť.
Tak si nic nepiš.
Máme plno práce.
Musíme sehnat novou testerku,
člověka na peníze a dva kreativní ředitele.
Víš co? Jeden ředitel bude stačit.
- Radši chlap. - To teda.
- Ale nikomu to neříkej. - Dobře.
RESTAURACE CASA VEGA KOKTEJLY
- Na zdraví. - Na zdraví.
Spláchneme své trápení.
Co? Slavíme, je to vzrušující.
Nemáš ani malou depresi?
Deprese jdou mimo mě.
Zrovna jsme opustili svou hru, která je to nejdůležitější na světě.
- Už jsem se z toho vzpamatoval. - Vzpamatoval?
Jo, což je docela divný, že?
Proto asi nejsem dobrej táta.
Ale umím jít dál.
Tak pojďme probrat tu novou hru.
- Pokud nechceš opravdovou práci. - Ne.
Tak co navrhuješ? MMO, otevřený svět, simulátor?
Nechci dělat nějakej bojovej dungeon crawler.
Vždyť už tu novou hru máme. Tvoje rozšíření Héra.
- Říkal jsem, že je skvělý. - A taky jsi říkal nemožný.
Jo, nemožný v MQ.
Ale my začneme od začátku.
Nemohla jsi protlačit své nápady do hry, kterou jsem vytvořil.
Musíme to dítě počít společně.
Bez šukání, aby bylo jasno.
- To je jasný. - Divně ses na mě koukala.
Ne, já jsem…
Zrovna jsi mi řekl, že realizujeme můj sen.
Jsem trochu v šoku.
Jo. A tahle bude opravdu naše.
I když Héru jsem vymyslela sama, takže bych tě vlastně přizvala ke své hře.
Já mám větší sebevědomí,
takže se budu cítit jako šéf, i když to nebude dokonalý.
Dobře.
Tak jdeme na to. Tady máš plátno.
A tady štětec.
Já?
Překlad titulků: Kristina Himmerová