Selvä, eli… Oivalsin jotain.
Tajusin, että yksi ongelmistani on,
etten ole avoin uudelle.
Vastaan liian usein kieltävästi, ja se on hyvin pelottavaa.
Päätin siis alkaa vastata myöntävästi.
Eli kun tarvitsit kyytiä,
lupasin auttaa sinua, koska saatan oppia jotain.
Oli miten oli. Tarkoitan kai,
että voit auttaa minua oivaltamaan elämää -
ja arvostan saamaani tilaisuutta.
Puhuitko minulle?
M… Puhuin.
Anteeksi, tyttö kulta.
En kuule enää tiettyjä naisäänen korkeuksia.
Otan kohteliaisuutena, että pidät minua tyttönä.
Arvostan oikeasti tukeasi.
Kuten tiedät, en olisi tullut ihmisten ilmoille,
ellei kyse olisi oikeasta hätätilanteesta.
Niin, kuulostaa aika vakavalta. Minne menemme?
Vanhan kirjoittajatoverin luo. Itse asiassa vihollisen.
Hän on lahjaton keskinkertaisuus, joka vei elämäni rakkauden.
Emme ole puhuneet toisillemme 40 vuoteen.
Hän otti vastikään yhteyttä ja pyysi käymään luonaan.
Hän sanoo haluavansa pyytää anteeksi.
Miten mukavaa.
Teettekö sovinnon? -Emme.
Haluan naida hänen vaimoaan.
En ole varma, onko tämä hyvä idea.
Älä huoli. Pistäydyn vain. Tämä vie 15 minuuttia.
Kyse ei ole ajasta.
Enemmänkin siitä, että nait toisen miehen vaimoa.
En harrasta oikeasti seksiä hänen vaimonsa kanssa.
Anne kuoli vuosia sitten. Tämä on vertauskuvallista.
Tulin tekemään Peteristä aisankannattajan.
Kuohin hänet lopullisesti kerskumalla menestyksestäni.
Kuulostaa hyvin pikkumaiselta ja turhan mutkikkaalta.
Kirjojani kuvailtiin juuri noin.
Se ei estänyt minua olemasta Peteriä parempi kirjailija.
Murskaan hänet kirjallisten saavutusteni painolla.
Kun oikea hetki koittaa, vedän sen esiin.
Älä vedä sitä esiin.
Kyllä vain. Vedän sen esiin ja survaisen sen hänen naamalleen.
Nebulani. -Luojan kiitos.
Sinä voit auttaa. Puhu saavutuksistani.
Älä mainitse videopelejä.
Niitä halveksutaan kirja-alalla.
Keskity kirjoihini.
En suunnitellut tällaista.
Vastausten löytymistä ei voi aina suunnitella.
Hyppää kehään. Ala sekoilla.
Saatat oikeasti oppia jotain.
Hei. Olet varmaan hra Longbottom.
Kyllä vain.
Ja kuka sinä olet?
Magda. Hauska tavata. Peter odottaa sinua.
Hieno talo. -Kiitos, poika kulta.
Olen tyttö.
Anteeksi. Hiukset hämäsivät.
Peter. -Carl.
Hei, vanha ystävä.
Viime kerrasta on pitkä aika.
Niinpä.
Näytät hyvältä. -Näytän kamalalta, mutta oloni on hyvä.
Onpa hauska nähdä sinua.
Anteeksi. Hei. Olen… -Autonkuljettajani.
Niin. Olen autonkuljettaja.
Ja tulit kuitenkin sisään.
Kyllä.
Mielenkiintoinen valinta.
Hauska tavata. -Samoin.
Miten täällä voidaan?
Voinko tarjota juotavaa? Teetä tai virvokkeita?
Viski ilman jäitä. Sama kuljettajalleni.
On hieman aikaista. -Aivan.
Ja minä ajan.
Hyvin ammattimaista.
Palkkaan vain parhaat. Otan hänenkin viskinsä.
Tietenkin.
Hän on upea.
Magda on tuollainen.
Hän on ollut täällä muutaman vuoden. En tiedä, mitä tekisin ilman häntä.
Kiinnostavaa.
Hyvin kiinnostavaa.
Hei. Oletko sinä tässä, CW?
Olen.
Yllättävää, että pidät tätä esillä.
Miksen pitäisi? Se oli elämäni parhaita aikoja.
Aivan.
Tapasin Annen silloin.
Aivan.
Perustimme yhdessä upean perheen.
Kymmenen lastenlasta. Voitko kuvitella?
Onpa heitä paljon. Minulla on 12.
Hän on yksi heistä. -Mitä?
Onko autonkuljettajasi lapsenlapsesi?
Calpurnia. Hän on suurin ihailijani.
Niin olen. -Hän on myös lesbo.
Aivan.
Nebula-palkinto. Näyttää tutulta.
Tämä on tietenkin Annen kuten kaikki muutkin.
Hän oli hyvin kuuluisa.
Peter puolestaan oli…
Pitäisikö sanoa "tuottelias"?
Niin kai voisi sanoa.
Mitä muuta voi sanoa 19 pienoisromaanin kirjoittajasta?
Yhdeksäntoista! Ja kaikki kertovat samasta hahmosta.
Sarjan nimi on Hammerfallin sykli.
Et ole kuullut niistä.
Haluaisitko lukea yhden niistä?
Kyllä, kiitos. Miten mukavaa.
Aloita tästä. Se on Annen. -Selvä.
Hän oli todellinen nero.
Niin oli. Ainoa laatuaan.
Olkaa hyvät.
Kiitos.
Käydään asiaan.
Hyvät naiset, anteeksi.
En halua viedä aikaanne.
Oletan, että 40 vuotta on riittävä aika odottaa anteeksipyyntöä.
Niin voisi ajatella.
On vaikea tietää, mistä aloittaa.
Kun olet valmis.
Olen täysin valmis.
Samoin.
Anna tulla.
Minäkö?
En pyydä anteeksi. Sinä pyydät.
Enkä.
Miksi sitten ajoin tänne?
Pyydät minulta anteeksi.
En helvetissä. Sinä otit minuun yhteyttä.
Sanoit haluavasi selvittää asiat.
Selvittää asiat? -Niin.
Perhana.
Ginny. Tyttäreni. Yhtä omapäinen kuin äitinsä.
Hän varmaan järjesti tämän.
Ja sinä ajattelit, että minä…
Mitä ihmettä pyytäisin anteeksi?
Tripodin hajottamista.
Katosit elämästämme.
Et tullut edes Annen hautajaisiin.
Hän teki oman valintansa.
Ymmärrän.
Epäilin aina, että olet mustasukkainen.
Mustasukkainen? Typeryksestä?
Idioottimaisesta miehestä, jota oma jälkeläinen puijasi? Tuskinpa!
Nyt riittää.
Voit mennä.
Pyydä ensin anteeksi.
Älä ole järjetön. Mitä minun pitäisi pyytää anteeksi?
En tiedä.
Ehkä ripustautumista Annen kaulaan ja hänen menestyksellään ratsastamista.
Käänsit hänet minua vastaan.
Sinusta tuli sietämätön rehvastelija voitettuasi Nebula-palkinnon.
Pilkkasit minua joka käänteessä.
Minä en…
Sanoit Annelle, että kirjoitin vain rahan takia.
Se on erotettu asiayhteydestä, mutta olen yhä sitä mieltä.
Teit kaiken voitavasi kääntääksesi hänet minua vastaan!
Minäkö sain sinut näyttämään hapannaamalta?
Luulin, että se oli äitisi!
Paskiainen!
Hei!
Kehtaatkin tulla tänne.
Et ole itse parempi. Suolsit 19 osaa Hammerfall-sontaa,
vaikka olit naimisissa aikamme suurimpiin kuuluvan kirjailijan kanssa.
Anne piti kovasti Hammerfallin syklistä.
Se oli hänestä energinen ja sähköinen. -"Sähköinen."
Kyllä. Olen nähnyt kansiliepeen tekstin.
Se on joka kirjassa sama.
Pidin yllä hyvää laatua.
Siksikö 20. osa on myöhässä?
Etkö löydä ketään, joka lukisi sen?
En edes kirjoittanut sitä.
Menetin Annessa myös muusani.
Älä nyt. Älä syytä häntä epäkypsistä kirjallisista keskenmenoistasi.
Mitä ylistäviä sitaatteja sinun kirjojesi kansissa on nykyisin?
Kerronpa, että Harper's kutsui viimeistä kirjaani -
"hillittömäksi avaruusromuksi".
Mitä sinulle tapahtui, poika kulta?
Olit alussa hyvin lupaava.
Kyyneleet oli -
riemuvoitto.
Mikset saanut trilogiaa päätökseen?
Kirjoitan sitä.
Sinä tuskin tiedät, että hyvän tekstin kirjoittaminen vaatii aikaa.
Mitä 42 vuoden juopottelu ja naiskentelu vaatii?
Voitin Nebula-palkinnon.
Voit kirjoittaa 10 000 kirjaa saavuttamatta samaa.
Minun ei tarvitse kirjoittaa enää yhtäkään sanaa,
mutta minulla on yhä vankat todisteet,
että ensimmäinen kirjani oli neronleimaus.
Mutta jatko-osa…
Se ei vastannut odotuksia, vai mitä?
Se on hieman veltto.
Kuka hän luulee olevansa? Minäkö? Ei todellakaan.
Se oli rankkaa. Oletko valmis lähtöön, isoisä?
En lähde vielä. On naitava hänen vaimoaan.
Tiedän. Kuvainnollisesti.
Ei, vaan kirjaimellisesti. Harrastan seksiä uuden vaimon kanssa.
Kenestä puhut? -Itäeurooppalaisesta lutkasta.
Otan hänet kuin hän olisi minun.
Magda on hänen sairaanhoitajansa.
Se muuttaa kaiken.
Nain hänen sairaanhoitajaansa.
Hyvä luoja.
Onko kaikki kunnossa?
On. -Ei ole.
Jäättekö illalliselle? -Emme.
Jäämme.
Niin.
Kana on taivaallista. Olet loistava kokki.
En ole… -Ei. Älä kainostele.
Se on ihanan mehevää.
Hän ei tehnyt ruokaa.
Hän on sairaanhoitaja.
Älä väitä vastaan, Cassandra. -Calpurnia.
Aivan.
Sekoitan hänet muihin lastenlapsiin.
Longbottomit ovat tunnetusti kovia lisääntymään.
Olen iloinen, että pidät ruoasta.
On hienoa kuulla se mieheltä, joka osaa pyörittää grillivarrasta.
Tiesitkö, että isoisäsi myi kanaa osavaltion messuilla?
Ne olivat renessanssimessut,
ja olin varrasmestarina -
palkitun kanaravintoloitsijan kojussa.
Ei ihme, ettet kirjoittanut hyviä kirjoja 40 vuoteen.
Kanojen voitelu vei aikasi.
Olen viimeistellyt trilogiaani.
Sekin sai palkinnon.
Yksi kirjoista sai. -Niin. Ne ovat erilaisia.
Ymmärräthän, että kaikki eivät halua kirjoittaa samaa kirjaa 19 kertaa.
Sitä kutsutaan nonadekalogiaksi.
Aivan varmasti.
Ikuisesta jatkuvuudesta puheen ollen, haluaisin lisää juotavaa.
Sairaanhoitaja.
Juon niin nopeasti kuin haluan, California.
Olet tainnut juoda tarpeeksi.
Pääsen vasta alkuun.
Niinkö?
Näen vain miehen, jolla on loppu edessään.
Nyt riittää! Minä lähden.
Olipa mukava tavata. -Vessaan.
Jättipotti.
Sanokaa minua kanamieheksi.
Tämä kanamies -
paskantaa pöytälaatikkoosi, isukki.
Calpurnia, kauanko olet ollut lesbo?
Pitäisi käydä katsomassa, missä hän on. -Ei tarvitse. Olen tässä.
Mitä tämä on?
Haluaisin pyytää anteeksi aiempia syntejäni.
Tunnen nyt olevani hieman enemmän oma itseni.
En tiedä, onko niin parempi.
En vaivaa sinua enää.
Calamari, lähdemme nyt.
Käynnistä auto. Tulen aivan pian.
Selvä!
Niin, kiitos vieraanvaraisuudesta -
ja kirjoista.
Luen molemmat.
Olen pahoillani ja… niin.
Saatan sinut. -Ei tarvitse. Osaan kyllä.
Ei, ole kiltti. -Selvä.
Ei erota huonoissa väleissä.
Totuus on, että arvostan sinua.
Miten en arvostaisi? Olet kirjoittanut 19 kirjaa.
Se on ansiokasta.
Yhdeksäntoista on kuitenkin pariton luku. Mikset kirjoittaisi kahtakymmentä?
Aivan. Lopetit kirjoittamisen Annen kuoltua.
Menetit muusasi. Vai menetitkö… myös urasi?
Täydellinen tuho. Hammerfall-sarjan 20. kirja.
Mitä teet sillä?
Mitä sinä teet? Sanoit, ettet koskaan kirjoittanut sitä.
Se oli kuitenkin pöytälaatikossasi kaikkien löydettävissä.
Mikset julkaise sitä?
Parantelen sitä yhä. -Valehtelija!
Kirjoitit sen ja suojasit oikeudetkin.
Anna se minulle!
Varovasti, kuomaseni.
Et ole enää yhtä vetreä -
kuin kirjoittaessasi kirjan Hammerfall 1: pimeyden hetki.
Peter, kerro, kuka julkaisi tämän aarteen?
No niin. Random House.
Kuka oli Annen kustantaja niihin aikoihin?
Kyllä, Random House. Mikä sattuma.
Mutta hän vaihtoi kustantajaa jossain vaiheessa, eikö vain?
Kuka oli uusi kustantaja?
Mikä se oli…
Tietenkin Tor.
Eikö olekin kiinnostavaa?
Vaihdoitte kustantajaa samana vuonna.
Kuka saikaan kunnian kustantaa kirjasarjasi uuden osan?
Tor. Aikamoista.
Itse asiassa Tor kustansi sekä sinun että Annen kirjat.
Kaikki kirjat hänen kuolemaansa saakka.
He eivät tietenkään voineet kustantaa Annen kirjoja kuoleman jälkeen.
Hän oli poissa. Miksi he lakkasivat kustantamasta kirjojasi?
Kerronpa, miksi.
Koska he kustansivat kirjojasi vain tehdäkseen Annelle palveluksen.
Hän oli tähti!
Hänen kuoltuaan he hankkiutuivat eroon painolastista.
Et saa kirjasarjaa päätökseen,
koska se ei kiinnosta enää ketään.
He hylkäsivät uusimman kirjani.
Tiedämme vihdoin totuuden!
Häpeä, että käytät omaa tytärtäsi -
huijatakseni minut tänne ja juottaaksesi minut humalaan, jotta häpäisisin itseni.
En tehnyt sitä.
Etkö? Miksi hän sitten teki niin?
Koska kuolen pian, senkin typerys.
Mitä?
Teen kuolemaa.
Tyttäreni on yhä tarpeeksi nuori uskoakseen,
että asiat voi saattaa päätökseen.
Se on kyllä mahdollista.
Mutta ei sinulle.
Kana oli muuten kuivaa.
Carl.
"Varo stoboria."
Aja!
-Niin ajankin.
Voi jeesus.
Saitko haluamasi?
Kuohitko hänet tai muuta?
Kuohin.
Olen voitokas.
Selvä. Se on kai hyvä.
Enpä tiedä. Olo on sekavampi kuin aluksi.
Hyppäsin kehään, mutta tämä meni vain oudommaksi.
En koe oppineeni mitään.
Varo.
Mitä? -Varo… sto…
Sto…
Ei. CW, ei!
Olen vastannut myöntävästi koko päivän.
En hyväksy, että oksennat autooni!
Voi luoja. Lupasin antaa sinulle kyydin -
ja viedä sinut oudolle kuohintakäynnille.
Katselin, miten tulit humalaan. En kestä tätä.
Stoboria.
Sto…
CW?
CW. -Carl.
Carl.
Kaikki hyvin?
Anne?
Voi, ei. Olen Ginny, hänen tyttärensä.
Voi luoja. Näytät aivan äidiltäsi.
Kiitos. Aivan.
Perin äitini piirteet ja isäni refluksitaudin.
Tässä. Juo tämä.
Miten palasin tänne?
Lapsenlapsesi toi sinut.
Pyörryit autoon, ja hän luuli sinun kuolevan.
Selvä.
Ehkä hän oikeassa.
Tällainen siis on CW Longbottom.
On sanottava, etten osannut odottaa tätä.
En minäkään.
Äitisi kertoi varmaan kauhutarinoita.
Itse asiassa hän ei maininnut sinua koskaan.
Kunnes hän tuli yhtenä päivänä kotiin tämän kanssa.
Se piti laittaa videonauhuriin.
Ei ole tavallista, että 70-vuotias äiti tuo mukanaan videopelin.
Sitten hän kertoi, että sen kirjoittaja on vanha ystävä.
Hän säilytti tämän epäonnistumisen merkin nöyryyttääkseen minua.
Mitä? Eikä.
Hän oli ylpeä siitä, että löysit oman juttusi.
Hän sanoi, että ennustit videopelin kehityksen -
joskus 1970-luvulla.
Niin ennustin. Aivan.
Hän muisti sen.
Niin. Hän myös sanoi, että olit pöllyssä seuraavat 30 vuotta.
Niinpä.
Oli miten oli. Anteeksi, että narrasin sinut tänne.
Oli hupsua ajatella, että kaksi samalla alalla toimivaa vanhaa miestä,
joilla on samat kiinnostuksen kohteet,
voisivat tehdä sovinnon, kun toinen heistä on kuolemaisillaan.
Anteeksiantoa on kai vaikea löytää,
kun on itsepäinen typerys, joka ei myönnä olevansa väärässä.
Puhun muuten sinusta.
Niin. Ymmärsin kyllä.
Hienoa.
Älä unohda tätä pahaa poikaa.
Voi luoja, annetaanko näitä kenelle tahansa?
Kyllä vain.
Varastan yhden.
Hei.
"Varo stoboria."
Ei mitään.
Näkemiin, vanha ystävä.
Peter, käyttäydyin hyvin typerästi eilen illalla.
Sanoin anteeksiantamattomia asioita.
Sinä myös paskansit pöytälaatikkooni.
Aivan. Sitäkin.
Et sanonut mitään, mikä ei ole totta.
Toivoisin vain…
Hän tarvitsee raitista ilmaa.
Minä…
Voinko?
Voi hyvänen aika.
Hän aloitti sen päivänä, jolloin muutimme tänne.
"Itäville siemenille."
Juuri niin.
Halusin tietysti elää kaupungissa, mutta…
Teit sen hänen takiaan.
Olet parempi mies kuin minä.
Niin, hyvä mies -
ja keskinkertainen kirjailija.
Enpä tiedä.
Kuinka moni kirjailija voi sanoa kirjoittaneensa 20-osaisen sarjan?
Mitä sinä…
Ei sillä ole väliä.
On surullista, ettei maailma saa tietää loppua.
Se päättyy kuolleeseen ruumiseen. Minun ruumiiseeni.
Ei, tarkoitan Bjorn Hammerfallia ja Bellerophonin miehistöä.
Kun näimme heidät viimeksi,
he olivat juuri livahtaneet hyperavaruuteen Andromedan alueella.
Luitko osan numero 19?
Luin kaikki osat.
Jotkin useampaan kertaan.
Olen aina ihaillut sinua.
Olin mustasukkainen.
Varmasti vihainenkin.
Kännissä enimmän aikaa.
Ihailin sinua aina.
Ota tämä.
Ainakin yksi ihminen lukee sen.
Haluaisin kuulla sen kirjailijan itsensä lukemana.
Se on melko pitkä. Paljonko aikaa sinulla on?
Kirjan loppuun saakka.
"Ainoa ääni -
USPC:n taisteluristeilijä Bellerophonin komentokeskuksessa -
oli valon nopeutta hitaampien kappaleiden verkkainen syke.
Miehistö seisoi hiljaisena katsoen Antigone V:n pirstoutuneita jäänteitä."
"Pirstoutuneita jäänteitä"?
Mitä tapahtui?
"Hammerfall säpsähti hereille. Se oli unta."
"Tai ehkä painajainen."
"Ehkäpä visio tulevaisuudesta.
Hän heilautti jalkansa ulos painovoimattomasta riippumatosta,
loikkasi viestintäpaneelin luo ja hyppäsi komentosillalle."
Tekstitys: Liisa Sippola