Jeg har fået en åbenbaring.
Jeg har fundet ud af,
at jeg ikke bryder mig om forandringer.
Jeg siger for ofte nej, fordi jeg er bange.
Så fra nu af vil jeg begynde at sige ja.
Så da du bad om et lift,
sagde jeg ja. Måske kan jeg lære noget af det.
Men det, jeg forsøger at sige, er,
at jeg tror, du kan hjælpe mig med nogle livsråd,
og det sætter jeg pris på.
Talte du til mig?
Ja.
Beklager, min pige.
Der er visse kvindelige stemmefrekvenser, jeg ikke længere kan høre.
I det mindste ved du, at jeg er en kvinde.
Jeg er glad for, du hjælper mig.
Som du ved, bryder jeg kun min isolation,
hvis det er yderst presserende.
Det lyder alvorligt. Hvor skal vi hen?
Hjem til en gammel forfatterven. Eller fjende.
Han er en talentløs sjuft, som stjal mit livs kærlighed.
Vi har ikke talt sammen i 40 år,
men han kontaktede mig for nylig og tryglede mig om at komme.
Han siger, han vil undskylde.
Det er da sødt.
-Så nu slutter I fred? -Nej.
Jeg vil knalde hans kone.
Jeg bryder mig ikke om det her.
Slap af. Jeg er tilbage om 15 minutter.
Det er ikke tiden, der bekymrer mig.
Det er mere det med, at du vil knalde en andens kone.
Jeg har ikke tænkt mig at have sex med hans kone.
Anne døde for år tilbage. Det er en metafor.
Jeg vil gøre Peter til hanrej.
Kastrere ham en gang for alle ved at prale med mine mange succeser.
Det lyder meget småligt og unødvendigt snørklet.
Det sagde de også om mine bøger.
Det forhindrede mig ikke i at overgå Peters skriverier.
Jeg vil knuse ham under vægten af mit bagkatalog.
Og når tiden er inde, hiver jeg den frem.
Det skal du ikke.
Jo. Jeg hiver den frem og stikker den op i ansigtet på ham.
-Min Nebula. -Gudskelov.
Du kan hjælpe. Tal mig op.
Du nævner ikke computerspillene.
Man ser ned på det i den litterære verden.
Fokuser på mine bøger.
-Jeg havde forestillet mig noget andet. -Svarene kommer ikke altid af sig selv.
Tag dig sammen. Gør noget skørt.
Måske lærer du noget.
Goddag. De må være mr. Longbottom.
Det er korrekt.
Og De er?
Magda. Rart at møde Dem. Peter venter Dem.
-Fedt hus. -Tak, min dreng.
Jeg er en pige.
Beklager. Det er håret.
-Peter. -Carl.
Goddag, min gamle ven.
Det er længe siden.
Det må man sige.
-Du ser godt ud. -Tværtimod, men jeg har det godt.
Jeg er glad for at se dig.
-Undskyld. Hej. Jeg... -Det er min chauffør.
Ja. Jeg er chaufføren.
Og alligevel gik De med ind.
Ja.
Interessant valg.
-Rart at møde dig. -Rart at møde dig.
Kan jeg byde på noget?
Noget at drikke? Te, lemonade?
Whisky, uden is. Det samme til min chauffør.
-Det er lidt tidligt. -Præcis.
Og jeg skal køre.
Meget professionelt.
Jeg hyrer kun de bedste. Jeg tager hendes.
Naturligvis.
Hun er skøn.
Det er Magda.
Vi har været sammen i nogle år. Jeg kan ikke undvære hende.
Interessant.
Meget interessant.
Er det dig, C.W.?
Ja.
Tænk, at det står fremme, gamle dreng.
Det er en af mine lykkeligste stunder.
Åh ja.
Det var, da jeg mødte Anne.
Ja.
Sammen opbyggede vi denne skønne familie.
Ti børnebørn, minsandten.
Der er mange børnebørn. Jeg har 12.
-Hun er en af dem. -Hvad?
Er din chauffør dit barnebarn?
Calpurnia. Hun er min største fan.
-Det er sandt. -Hun er også lesbisk.
Ja.
Nebulaen. Den ser bekendt ud.
Det er selvfølgelig Annes. Det er de allesammen.
Hun var højt agtet.
Peter, derimod, han var...
Er produktiv den rette betegnelse?
Det kan man sige.
Hvordan betegner man ellers en, som har skrevet 19 noveller?
Nitten! Alle om den samme karakter.
Hammerfall-serien.
Du kender den ikke.
Måske De har lyst til at læse en?
Ja, mange tak.
-Start med den her. Det er Annes. -Okay.
Hun var et geni.
Ja. En ener.
Værsgo.
Tak.
Vi må hellere komme til sagen.
Vil I have os undskyldt, de damer?
Jeg vil ikke tage mere af din tid.
Nej. Efter 40 år kan man vel forvente en undskyldning.
Det skulle jeg mene.
Hvor skal man begynde?
Når du er klar.
Jeg er skam klar.
Det er jeg også.
Sig frem.
Mig?
Det er dig, der skal undskylde.
Ikke tale om.
Hvorfor er jeg så kørt helt herop?
For at give mig en undskyldning.
Gu vil jeg ej. Du kontaktede mig.
Du sagde, du ville bringe orden i tingene.
-Bringe orden i tingene? -Ja.
For pokker.
Ginny. Min datter. Hun er ligesom sin mor. Stædig.
Det må være hendes værk.
Og du troede, jeg...
Hvad I alverden skulle jeg undskylde for?
For at have ødelagt trefoden.
Du forsvandt ud af vores liv, Carl.
Du dukkede ikke engang op til Annes begravelse.
Hun traf et valg.
Javel.
Jeg har altid anet, at du var jaloux.
Jaloux? På en dummernik?
På en mand så stupid, at han lod sig narre af sit eget afkom? Næppe!
Så er det nok.
Vær venlig at gå.
Ikke før du har undskyldt.
Det er jo absurd. Hvad skal jeg undskylde for?
Tja, måske for at have klæbet dig til Anne som en snylter.
For at vende hende imod mig.
Du blev ulidelig, efter du vandt Nebualen.
Du nedgjorde mig konstant.
Sikke noget vrø...
Du sagde til Anne, at jeg var en litterær luder.
Det er taget ud af kontekst. Men jeg mener det stadig.
Du gjorde alt for at vende hende imod mig.
Er det da min skyld, du ligner en udbollet røv?
Jeg troede, det var din mors skyld!
Dit dumme svin!
Hallo!
Du er ikke så lidt fræk at komme her.
I lige måde. Tænk, at du har sprøjtet nitten bind af det makværk ud,
mens du har været gift med en af vor tids største forfattere.
Anne elskede Hammerfall-serien.
-Hun kaldte dem levende og fængslende. -"Fængslende."
Ja, jeg har læst smudsomslaget.
Det går igen på alle bøger.
Jeg holdt vel niveauet.
Er det derfor, bog 20 lader vente på sig?
Er der ingen læsere?
Jeg har aldrig skrevet den.
Da Anne døde, mistede jeg min muse.
Må jeg være fri. Giv ikke hende skylden for dine halvbagte, litterære dødfødsler.
Og hvilke henrykte roser pryder så dine bøger nu om dage?
Faktisk kaldte Harper min seneste bog for
"løssluppen rumporno."
Hvad er der sket med dig, min ven?
Du var så lovende.
Anarernes Tårer var...
...en triumf.
Du færdiggjorde aldrig trilogien. Hvorfor ikke?
Jeg er i gang.
Ikke at du kender noget til det, men god litteratur kræver tid.
Og hvad kræver så 42 års druk og hor?
Jeg vandt en Nebula.
Du kan skrive 10.000 bøger og aldrig opnå det.
Hvorimod jeg kunne lægge pennen på hylden for altid,
men stadig have bevis for,
at min første bog var en genistreg.
Men toeren...
Den var lidt af et flop, ikke?
Den er slap.
Hvem tror han, han er?
Det var intenst. Skal vi komme afsted, bedstefar?
Nej. Jeg skal ingen steder. Jeg har tænkt mig at knalde konen.
Ja. Billedligt talt.
Nej, bogstaveligt talt. Jeg vil have sex med hans nye kone.
-Hvem taler du om? -Hende den østeuropæiske tøjte.
Jeg stjæler hende fra ham.
Magda er hans sygeplejerske.
Det ændrer alting.
Jeg vil knalde hans sygeplejerske.
Gudfader.
Alt vel?
-Ja. -Nej.
-Vil De spise med? -Nej.
Ja.
Kyllingen er pragtfuld, Magda. De er en vidunderlig kok.
-Nej, det... -Vær nu ikke så beskeden.
Den er vidunderligt saftig.
Carl, hun har ikke lavet maden.
Hun er sygeplejerske.
-Du skal ikke være næsvis, Cassandra. -Calpurnia.
Nåh ja.
Jeg har så mange børnebørn.
Longbottom-klanen har altid været yderst fertil.
Jeg er glad, du kan lide maden, Peter.
Det er store roser fra en ekspert udi rotisserikunsten.
Vidste De, at Deres bedstefar solgte kyllinger på dyrskuet?
Det var på middelaldermarkedet.
Og jeg var den store grillmester
for en prisvindende kyllingeleverandør.
Det er intet under, du ikke fik skrevet noget godt i 40 år.
Du havde travlt med stege.
Jeg har haft travlt med min trilogi.
Også prisvindende.
-En af dem. -Ja. Bøgerne varierer.
Vi er nogle, som ikke gider skrive den samme bog 19 gange.
Det kaldes en nonodekologi.
Det tvivler jeg ikke på.
Apropos uendelige gentagelser: Må jeg få en opfyldning?
Sygeplejerske.
Jeg bestemmer selv, hvor hurtigt jeg drikker, California.
Du har vist fået rigeligt.
Jeg er først lige begyndt.
Jaså?
Du ligner ellers en færdig mand.
Så er det nok. Jeg går.
-Det har været sjovt. -På toilettet.
Jackpot.
Han skal ikke kalde mig en kyllingesælger.
Denne kyllingesælger...
...har tænkt sig at skide på dit skrivebord, kammerat.
Calpurnia, hvor længe har du været lesbisk?
-Jeg må hellere se til ham. -Det behøver du ikke. Jeg er lige her.
Hvad nu?
Jeg vil gerne sige undskyld for før.
Jeg er kommet til mig selv.
Jeg ved ikke, om det er godt.
Du slipper for mig nu.
Calamari, vi smutter.
Start bilen. Jeg kommer om lidt.
Ja!
Ja. Tak, fordi vi måtte komme,
og tak for bøgerne.
Dem vil jeg få læst.
Og undskyld, og ja.
-Jeg følger dig ud. -Det behøver du ikke.
-Jeg insisterer. -Okay.
Lad os ikke skilles som uvenner.
Sandheden er, at jeg respekterer dig.
Selvfølgelig gør jeg det. Du har skrevet 19 bøger.
Det er prisværdigt.
Men det er et underligt antal. Hvorfor ikke 20?
Ja, du stoppede med at skrive, da Anne døde.
Du mistede din muse. Eller var det... din karriere?
Den Totale Tilintetgørelse. Den 20. bog i Hammerfall-serien.
Hvad laver du med den?
Hvad laver du? Du sagde, du aldrig havde skrevet den.
Men der lå den i din skrivebordsskuffe til frit skue.
Hvorfor har du ikke udgivet den?
-Jeg er i gang med at finpudse. -Løgner!
Den er færdig. Og ophavsretsbeskyttet.
Giv mig den!
Forsigtig, gamle dreng.
Du er ikke så rask og rørig,
som da du skrev Hammerfall 1: Den Mørkeste Stund.
Peter, hvem var det nu, der udgav denne perle?
Lad os se. Random House.
Og hvem udgav Annes bøger dengang?
Det var Random House. Sikke et sammentræf.
Men på et tidspunkt skiftede hun forlag, ikke sandt?
Hvad var det nye forlag?
Var det...
Tor, selvfølgelig,.
Det er da interessant.
Du skiftede forlag samme år.
Og hvem har været så heldige at udgive din nyeste bog?
Tor. Ser man det.
Faktisk fortsatte Tor med at udgive både dine og Annes bøger.
Alle bøger, indtil hun døde.
Derefter kunne de naturligvis ikke udgive flere af Annes bøger.
Hun var død. Men hvorfor stoppede de med at udgive dig?
Det skal jeg sige dig.
Fordi de kun udgav dig for hendes skyld.
Stjernen!
Og da hun døde, skar de dødvægten fra.
Du får aldrig afsluttet sagaen,
for der er ingen tilbage, som gider læse den.
De afviste min sidste bog.
Endelig kender vi sandheden!
Du burde skamme dig over at udnytte din egen datter
som lokkemad, så du kunne drikke mig fuld og gøre mig til grin.
Det har jeg aldrig gjort.
Jaså? Hvorfor gjorde hun det så?
Fordi jeg er ved at dø, din idiot.
Hvad?
Jeg er ved at dø.
Og min datter er stadig så ung, at hun tror på...
...at forsoning er muligt.
Det er da også.
Bare ikke for dig.
I øvrigt var kyllingen tør.
Carl.
"Pas på nettobor."
Kør!
-Kør! -Jeg kører nu.
Jøsses.
Gik det som forventet?
Gjorde du ham til hanrej?
Ja.
Jeg vandt den her.
Det er vel godt.
Jeg er kun blevet mere forvirret.
Jeg hoppede ud i det, og det blev underligt.
Men jeg føler ikke, jeg lærte noget.
Pas på.
-Hvad? -Pas... på... nettobor...
Stop...
Nej, C.W. Nej!
Jeg har sagt ja hele dagen.
Du får ikke lov til at brække dig i bilen.
Jøsses. Jeg gik med til at give dig et lift,
og jeg var med på din underlige mission.
Og jeg så dig drikke hjernen ud. Jeg gider ikke mere.
Nettobor.
Netto...
C.W.?
-C.W. -Carl.
Carl.
Er du okay?
Anne.
Nej, jeg er Ginny, hendes datter.
Du godeste. Du ligner hende på en prik.
Tak, ja.
Jeg har arvet min mors udseende og min fars halsbrand.
Her. Drik.
Hvordan er jeg endt her?
Dit barnebarn kom tilbage med dig.
Du besvimede i bilen, og hun troede, du skulle dø.
Her.
Måske har hun ret.
Så du er C.W. Longbottom.
Du er ikke, som jeg havde forventet.
Eller som jeg havde forventet.
Din mor har vel fortalt skrækkelige ting.
Hun har faktisk aldrig nævnt dig.
Indtil en dag, hvor hun kom hjem med den her.
Hun ville sætte den i videoafspilleren.
Det er ikke hver dag, ens gamle mor kommer hjem med et videospil.
Men så fortalte hun, at en gammel ven har skrevet det.
Hun beholdt symbolet på mit nederlag for at ydmyge mig.
Hvad? Nej.
Hun var stolt af, at du havde fundet din levevej.
Hun sagde, du forudså alt det med computerspil tilbage i 70'erne.
Det er rigtigt.
Hun huskede det.
Ja. Hun sagde også, de sniffede de næste tre årtier væk.
Det er også rigtigt.
Jeg er ked af, jeg lurede dig herhen.
Det var fjollet af mig at tro, at to ældre kollegaer
med samme sære interesserer
kunne blive gode venner igen, før den ene dør.
Det er åbenbart svært at tilgive,
når man er en stædig rad, som ikke kan indrømme fejl.
Jeg taler forresten om dig.
Det fornemmede jeg.
Godt.
Du må ikke glemme den her.
Giver de dem til alle og enhver?
Ja.
Jeg stjæler lige en af dem.
Hey.
"Pas på nettobor."
Ikke noget.
Farvel, min kære.
Peter, jeg opførte mig som et fjols i går aftes.
Jeg sagde ting, der er utilgivelige.
Du sked også på mit skrivebord.
Nåh ja. Også det.
Du sagde ikke noget, der ikke er sandt.
Jeg ville bare ønske...
Han har brug for frisk luft.
Må jeg?
Du godeste.
Hun gik i gang i det øjeblik, vi flyttede ind.
"Skål for de blomstrende kerner."
Præcis.
Jeg ville jo helst bo i byen, men...
Du gjorde det for hende.
Du er en bedre mand end mig, Peter.
En god mand...
...og en middelmådig forfatter.
Det ved jeg nu ikke.
Hvor mange forfattere kan prale af at have skrevet en ikosologi?
Hvordan...
Det er lige meget.
Det er trist, hvis verden aldrig finder ud af, hvordan det ender.
Det ender med et dødsfald. Mit.
Nej, jeg mener med Bjorn Hammerfall og mandskabet på Bellerophon.
Sidst vi så dem,
var de rejst ud i hyperspace fra Andromedasektoren.
Har du læst bind 19?
Jeg har læst dem alle.
Nogle af dem flere gange.
Jeg har altid været fan.
Jeg var jaloux.
Vred.
Fuld det meste af tiden.
Men jeg har altid været fan.
Tag den.
Så er der i det mindste én, der læser den.
Jeg vil hellere høre den oplæst af forfatteren.
Den er ret lang. Hvor lang tid har du?
Indtil den er slut.
"Den eneste lyd
i kommandorummet om bord på krigsskibet USPC Bellerophon
var motorens sagte rumlen.
Mandskabet betragtede i stilhed ruinerne fra Antigone V."
"Ruinerne"?
Hvad er der sket med Antigone?
"Hammerfall vågnede med et sæt. Det var en drøm."
"Eller måske et mareridt."
"Måske et blik ind i fremtiden.
Han svingede benene ud af den vægtløse hængekøje,
marcherede hen til kontrolpanelet og kontaktede broen."
Tekster af: Mads Moltsen