Kva dogaja, snackerji? Tukaj vaš zvesti SnickrSnack,
pripravljen, da napade Gamaronov trezor. Ja!
Kaj počnete danes? Jaz bom šel k babici.
Carskega psa ima. Všeč mi je. Ime mu je Carl.
-Jo, vidiš? Mali je novi Pootie. -Usranec.
Ne. Zlata jama.
SnickrSnack ima ogromno sledilcev.
Hočem ga.
Lulati moram. Se vrnem.
Pridi.
Jo, MMO so v svetu iger dinozavri. Ustvariti moramo igro za mobilnike.
-Ker so prihodnost. -Ne, sedanjost.
Prihodnost sta navidezna resničnost in sadomazo.
Ampak lepo počasi. Rad bi lansiral igro za mobilnike.
-Lahko ti pomagam. -Žal mi ne moreš.
Te igre imajo vedno milenijski pridih,
ki ga ti kljub pravim letom nimaš.
Lahko poskrbim za pridih.
Naj se drživa za roke?
Ne vem.
Vem pa, da nisva ničesar zagrešili. Je tako?
Itak.
Samo paziti morava, kako to povedati drugim.
Prav, ja. No…
Naj obesiva na veliki zvon?
Ali… Ne, v redu.
Morda raje povejva vsakemu posebej.
-In lahko oni raztrobijo. -Ja.
-In vsi se bodo počutili vključene. -Ja.
Rada bi, da to narediva rahločutno.
Zaloteni!
Sranje. V redu.
-Jo. Jo! Čakaj. -Vsem sva nameravali povedati.
Seks s sodelavci je kočljiva téma.
Ne, zamujata.
No, v tem primeru
je pa to krasen trenutek, da ti poveva…
Z Rachel sva zdaj skupaj.
In?
-Mislili sva, da moraš vedeti. -Zakaj?
Ker je pomembno, da pisarna to izve.
-Preizkuševalki sta seksali! -Jo!
Dami, to ni noben škandal, da vesta.
In nikomur ni mar.
Zdaj pa pojdita delat.
Hvala za obisk. Kratko vprašanje.
-Kaj menita o igrah za mobilnike? -Bedne so.
Ja. Niso igre, ampak butaste aplikacije, da ti na stranišču ni dolgčas.
Všeč so ti, ker lahko dodaš mikrotransakcije
-in skubeš ženske srednjih let. -Bodi spoštljiva.
Jo, prav ima. Res jih imam rad. In iz točno tega razloga.
Zato potrebujem preprosto igrico za mobilnike. Zasnujta jo.
-Svojo igro naj zasnujeva? -Tri sekunde imata,
da etiko uskladita z ambicijami. Tri, dve…
-Bova. -Ja, bova!
Krasno. Jo, producentka boš. Koncept igre oblikujta do konca tedna.
Kaj? Ne. Nočem delati s tema debilkama. Od tebe naj bi se učila.
Saj se boš. Delo s tema debilkama je del usposabljanja.
-Prav. -V redu.
No, Brad, vse to je zelo vznemirljivo,
a zaradi popolne transparentnosti
bi moral vedeti, da… Z Dano sva zdaj skupaj.
-In? -Prav to sem rekla.
Mislili sva, da je to nekaj, kar te zadeva.
Nobeno vajino početje me me zadeva.
Vajine osebne stvari ne vplivajo na delovanje tega studia.
Smešno in zoprno je, da mislita drugače. Ne smejem se in se ne razburjam.
To še dodatno kaže, kako vseeno mi je.
V redu. To je dobro. Verjetno.
-Zakaj sta še tu? -Ja. Gremo, dami.
Igro moramo narediti.
Dajmo, ven!
Šef, ne bom te razočarala.
Bolj za občutek gre.
Vidim z mahom preraščeno trdnjavo.
Mesta, ki se srebrno in zlato lesketajo.
Vidim gradove, ki kar kapljajo od antike.
Kaj to sploh pomeni? Stvari ne morejo kapljati od antike.
Grad je star ali pa ne. Ne moreš…
-Takole? -Ja! Ja!
-Prav to imam v mislih. -Kako si…
Zaboga, neverjetni ste. Domislim se norih idej, vi pa jih v hipu poustvarite.
Izdelava zelo kakovostne upodobitve
bi zahtevala veliko več časa.
Definitivno. Kar začnite.
Si prepričan? Brez specifikacij?
Ja, popolno je. Saj lahko popravljamo pozneje.
Že, ampak če nam daš specifikacije zdaj,
nam pozneje ne bo treba popravljati. V prvo pa še nismo zadeli.
Ne bodi skromen. Nadarjeni ste.
Besedo bom prepustil Poppy.
In vodenje sestanka tudi. Izvoli.
Živjo. Pri novi razširitvi se najbolj veselim tega,
da bo stalne okoljske spremembe zdaj poganjal igralec.
Zato bodo po svoje…
Igralci bodo postali umetniki.
To je nenavadno reči umetniški skupini, ni res?
Ja. Ne, ker bomo umetnost še vedno rabili.
V velikanskih količinah.
Predvsem pa vas bomo rabili za oblikovanje gradiv.
V mislih imam opeke.
Cement.
Tesnilno maso.
Tesnilno maso naj rišemo?
Ja. Rišite tesnilno maso.
Riši, kar ti rečem, človek.
-Kako ti je že ime? -Phil je.
Ne morem si zapomniti vsakega novega belega dedca.
Tu delam deset let.
-Dobro ti gre, Pop. -Samo rišite, kar vam rečem.
Rišite zadeve za gradnjo.
Jutri jih pričakujem, Phil.
-Kateremu naj se posvetimo? -Obema.
Od viška ne boli glava.
Če nam kaj ne bo všeč, bomo to zavrgli.
Hej, družba, bravo. Res ste se izkazali.
Ne morem verjeti, da sva tu.
Predstavljaj si, koliko legend si je v tem prostoru izmislil Ian.
Vem.
Precej sem si oddahnila, ker nikogar ne moti, da sva par.
Enako. Samo svojo resnico morava živeti.
Resnica je, da si v trikoju za sledenje gibom zelo čedna.
-V tem trikoju? -Ja.
-Z rumenimi pikami? -Ja.
-Ta ti je všeč? -Ja.
V redu. Modna revija. Juhu!
Hej! Sem si nista prišli drgnit mufa.
Delat smo prišle. Izberita kakšen lik.
V redu.
Naj bo to igra o vitezu.
O vitezinji? Kul bi bilo.
Osveščena bojevnica bom.
Kaj pa vem. Igra za mobilnik mora biti preprosta.
Naj bo glavna junakinja žival.
-Žival? -Ja.
Hej, imaš zadaj kaj živali?
Prašiča, piščanca, lisico, konja, kozo, kenguruja, polža…
Koza. Ja, koza bom.
O ja. Moji bratranci iz Comptona
so imeli kozo. Počela je odbite stvari.
In hodila je takole.
Imenovali smo jo RuPaul.
-Prikupno, stara. -Prav bebava si videti.
Morda ne bi smela biti prikupna, ampak podobna Jo.
O ja. Sitna si.
Živjo, sem Jo, sitnorita koza.
Stara, sitna koza.
-Super naslov. -Super naslov!
Sitna koza!
Sitna koza, Sitna koza, Sitna koza,
Sitna koza, Sitna koza.
Šus si bom poslala v glavo.
David, novo ekipo programerjev rabim.
-Ni res. -Pa jo.
Vsi pri novi razširitvi ubogajo samo Iana.
Ker jih znam prepričati.
Ne, vajeni so tega, da si šef.
Rabim novo ekipo, za katero bom božanstvo, ki vzbuja strahospoštovanje.
Tudi tri ekipe lahko dobi, pa bo enako.
Nič ne dobiš. Nisem vaju zato klical sem.
-Klical si naju? Ne spomnim se. -Jaz tudi ne.
Ker je David neučinkovit vodja brez karizme.
-Bi rada to, Poppy? -Seveda ne.
Smem govoriti? Dovolita mi. Govoril bom! Poklical sem vaju zaradi petka.
Kaj je v petek?
V petek govoriš na srečanju gejmerk.
Aja. Ne bom.
Kaj? Seveda boš.
To je priložnost, da…
Za priznanje gejmerk. To je pomembno…
Ne počni tega, prosim. Za Montreal, zame in mojo službo.
Zato boš to naredila, ženska. Ali Poppy.
Ženskam boš povedala, da imajo moč.
Ukazujem ti. Zato to naredi.
Ja, Pop. Veš, David ima v tem primeru prav.
Dobra priložnost, da pokažeš svoje nove spretnosti.
Poppy, naučil te bom, kako navdušiti.
Ne, hvala. Različno tehniko vodenja imava.
-Že, ampak moja deluje. -Samo vznemirljivejše stvari opisuješ.
Jaz pa bolj tehnične.
Z gradivi ne moreš navdušiti ljudi.
Aja?
Spreminja se kot življenje.
Strjuje se,
vendar ohranja moč, s katero kljubuje vsem naravnim silam.
Ledu, vetru, ognju, vodi.
In skupaj ne drži samo hiše.
Skupaj drži tudi nas.
To je
tesnilna masa.
-Oh, lepo te prosim. -Takole?
Ja, Kevin! Zadetek v polno.
Zaboga, vedno ti brezhibno uspe.
-Pop, kako se ti zdi? -Bedno.
Res? Zakaj se pa potem ježiš?
Saj se ne.
No, to je neprostovoljen odziv na…
-Navdihnjenost? -Ne.
To ni navdih, ampak čustvena manipulacija.
V čem je razlika?
Ian, samo razjasnimo.
Želiš, da delamo na novih zadevah.
Poleg teh, s katerimi se že ukvarjamo?
Ja, stari. Uporabi svojo čarovnijo.
Še enkrat, to ni čarovnija. Smo ekipa spretnih umetnikov,
ki v zapletene zasnove vlagajo veliko časa.
No, ni mi treba razlagati izdelave klobas.
To ni klobasa. Nisem mesar.
Diplomiran grafik sem.
Hej, ni prosil za podkast. Na delo, Phil.
-To sem hotel reči. Ne rabim podkasta. -Koliko podatkov!
-Zdaj sva na isti valovni. -Po svoje.
Naj…
Prav. Nauči me navdihovati.
Kul. Dajva.
-Potrebujem zobotrebec? -Ne, to je moj slog. Ne rabiš…
Z otroki bom na FaceTimu.
V redu. Kmet sem. In ujamem kozo.
Odpeljem jo na kmetijo in jo zakoljem za meso.
Prispodoba za kapitalizem.
-Ja, super je. -Kul. Dobro.
Bomo to uporabile za izhodišče?
Pa že.
-Dober začetek je, ne? -Ja, je začetek.
-Živjo. -O, tukaj si.
Povsod sem te iskala. Ti lahko nekaj pokažem?
-Ja. -Dobro. Torej…
Vso noč sem bila pokonci in ustvarila tole.
Kako se ti zdi?
Ja… Zelo dobro je. Kul.
-Je to pes? -Koza.
Grozna je.
Hej, ne. Čez noč si jo naredila.
Navdušena sem.
Vidim jo.
Me razumeš? Vem, kakšna bi morala biti. Ne znam pa je ustvariti.
Ja. Zato bi morali še hoditi na delavnice.
V tem bi lahko bile družbeno pomembne prvine.
Igra za mobilnik je. Simpl.
No… Preprosta v svoji zapletenosti, ne?
Ne razumem te.
Moj bog, imata prvi prepir?
Ne prepirava se. Sodelujeva.
Ja.
Samo nekaj manjka. To je vse.
Res?
Pri Ianu in Poppy v tej fazi vedno nekaj manjka.
Še morava razmišljati.
Odbita koza je. Kaj bi še rada?
-O bog. Lotita se že dela! -Ti se loti dela, mrha zarukana.
-Groba si bila. -Pregroba. Oprosti.
Žal mi je. To ni bilo kul.
Ampak sita sem tvoje negativnosti, Jo. Prav?
To je za naju velika priložnost.
In zate tudi, če bi nama pomagala.
Oprostita.
Samo igro želim producirati.
Nehaj pljuvati pa najinem delu in naju podpri.
Ja. Prav imata.
Kuzla neumna! Krota! Runkelj!
Domisli se rešitve, baba blesava, runkelj, krota!
Nisi producentka. Usranka si.
Sekret! Kot so vsi rekli!
Hej, Jo? Je vse v redu s tabo?
Ja, z mano je. Vedve sta lezbijki.
Producentka sem, jaz odločam.
Rachel ima prav. Nekaj manjka.
Vem, kaj.
-Kaj? -Ozadje.
Sama je, brez slehernega upanja.
Bogovi so jo prepustili grozoviti in mučni usodi.
Neuklonljivo se klati po deželi,
se masti, jé, a se nikoli ne nasiti.
In tako se je rodila Sitna groza!
-Groza? -Sitna koza je, C. W.
Res? Slišal sem "groza"!
To vse spremeni.
Bi lahko bila mrtva?
Ne, nihče ne bo hotel igrati kot mrtva koza.
Oprostite. Zamočila sem.
Samo čas sem nam kradla. Za nobeno rabo nisem.
Runkelj!
Jo, je že v redu.
Ni res, da nisi za nobeno rabo. Le… To je del ustvarjalnega procesa.
-Ja. -Ja?
Ja. Razen del z 80-letnikom na internetu.
-Ta del je čuden. -Drži.
Ne rabimo ozadja. Koza je sitna.
Jé pločevinke. Kot vse koze.
Potek igre mora biti preprost.
Navadna zanka.
Le da bi morala koza nekaj reči. Nekaj pomembnega.
-Ja. -Ne more. Koza je.
-Se prepirata? -Ne.
V redu, prima. To je super.
Kot pingpong je.
Del ustvarjalnega procesa.
Ti vržeš eno idejo, ti drugo.
Ujameš jo in jo vržeš nazaj.
Super, počasi dojemam ustvarjalnost.
Na razpolago sem vama.
Videli bosta. Vsi bodo videli.
Jo, mislim, da to rabiš bolj kot medve.
Konzilij. Dana, poslušaj. Vem, da lahko ustvariva super igro.
Ampak ne bodiva polovičarski. Riniva naprej.
-Mi zaupaš? -Ja.
V redu.
Zaupanje.
Kaj je? Saj je to v redu, ne?
Ja.
Kako si želim, da bi lahko z vami pritiskal meso ob meso!
Lahko malce nagnete notesnik?
-Fuj. -Ne.
Bolje, da je stran od nas. Prekinila bom.
Živjo, Linda. Kot rožca si.
Hvala.
Oj.
Kje je Poppy? Začelo se bo?
Ni zadovoljna s svojim videzom.
-Spodbudi jo. -Nočem tega.
Daj no, Poppy. Super si. Pridi.
Krasna si, Poppy.
Butasto se počutim.
Smeš poudariti svoje prednosti. Ljudje sledijo čednim vodjem.
Taka je pač človeška narava. Pokloni se ji.
Če se bom poklonila, bom vsem pokazala rit.
Čakaj. Kaj je to? Kaj počne?
Šale zbija. Ne zbijaj šal.
Ne zbijaj šal, slišiš?
-Nisi duhovita. -Pa že. To je bedarija.
"Gejmerke"? Vse skupaj je navadna šarada.
Maska, s katero industrija skriva grdo resnico.
Hej, lahko to jemlješ resno?
Ne ploskajo prav vsakomur. Misliš, da bodo kdaj meni? Ne.
Moj čas je minil. Nič hudega.
Ženskam se poklanjamo. To je super, ampak…
Res ni več prostora za moške?
Zaboga, David. Utihni.
-To je Poppyjin veliki dan. -Ja, vem.
-Kaj počneš? -Kanape z raki jem.
Ne, napenjalo te bo.
-Kot otrok ješ! -Ne, pa ne.
-Zbiraš za pusta-hrusta? -Ogabno!
Šefinja sem. Jem lahko, kar hočem.
Ne moreš. Močnega duha in telesa moraš biti.
Misliš, da rad garam za svoj videz? Ne.
Vendar sem alfa, kot se za šefa spodobi.
Tako je od nekdaj.
Morda se nočem pokoriti tradiciji.
Prav. Pokličimo Baltazarja in njegov čudežni stroj.
-Spremenili bomo človeško naravo. -Kdo je Baltazar?
Šalim se! Jaz znam zbijati šale.
To govorim. Šale ne delujejo.
-Poppy. -Nisem razumel.
Kličejo te. V redu, pojdi.
Ne pozabi, to je tvoj trenutek. Bodi naravna.
Ampak se upri nagonom.
Beri besedilo na bobnu. Vso noč sem ga pisal.
Ja. Čakaj… Kaj?
-Govor si ji napisal? -Ja, to obvlada.
Tudi jaz obvladam, ampak ne govorov.
Druge službene stvari, ki niso povezane z besedami.
Prosim, drži se besedila na bobnu.
In ne pozabi se smehljati. Dostopna moraš biti.
-Utihni. Zmogla bo. -Ja.
-Zmogla bom. -Smehljaj se.
Ja. Ampak ne tako.
Še malo. To je dobro. Taka ostani.
-Super. -Super si.
-Pridi. -Srečno.
Bodi samozavestna, punca.
-To, ženska. -Ženska.
Predstavila bom idejo.
-Si posodobila PowerPoint? -Ja.
Fino. In, C. W., res nočeš, da novo ozadje razložim jaz?
-Morda bo manj čudno. -Traparija. Željan sem sodelovanja.
Predstavitev bo zelo samozavestna.
Matervola, Jo. Mega je.
Grafiki so vse sčarali. Mala malca.
Pravzaprav ni bila. In nismo kar sčarali.
Delali smo vso noč, da ste vsi ujeli rok.
No, izjemno je. Bravo.
Hvala.
Oprosti. Govorila sem z Jo.
Hotela sem samo reči…
Dovoliš?
Hvala
oziroma karkoli že,
da sta iz mene potegnili najboljše.
Kaj se dogaja? Si iskrena?
Ja.
Ne, kje pa.
Dami, mimogrede,
slišal sem, da sta par.
-Šponsko. -Mega.
Mu izklopim zvok?
Sranje. Prihaja.
Tukaj sem.
-Začni. -To je Sitna koza.
Klanje.
Toplogredni plini.
Življenje v neprezračenih kletkah. Kmetijska industrija…
Ne. Nak. Ugasni.
-Kaj? -Sitna koza je mrtva.
-Čakaj. Našo igro ubijaš? -O ne. Ti si jo,
ko si preveč zapletla preprost program za zaslužek.
Naročila sem, naj bo preprosto.
Pa sta morali vse uničiti z levičarskim sovraštvom do tičev.
Mater! Jo? Nismo ekipa?
To smo naredile skupaj. Izdaja naju.
Je to res, Jo?
Ja.
Z ladje si zbežala kot podgana?
Sprejela si zasluge, krivde pa ne? Bravo, Jo.
To je dragocena izkušnja. Adijo.
Se vidimo, zgubi.
Oprosti.
Rach, v redu je. Kul.
To bova prebrodili.
Ja. Bova. Saj ni taka reč.
Res je. Zaradi take malenkosti se ne bomo razšli.
V troje smo dobri, ne?
Dobro.
Prosim, pozdravite
kreativno sodirektorico Mythic Questa, Poppy Li.
Hvala, Tracy.
V čast mi je,
da sem med ženskami, ki vodijo našo industrijo.
Toda kakšen je sijajen vodja? Vodenje je…
Vau, boben je zelo daleč.
Oprostite.
Samo… Oprostite.
Moje sladkarije.
No, zdaj lahko vidim,
da vsi gledate vame.
V redu.
Vodenje… Vodenje je…
Vau.
Obleka je tesna. No…
Oprostite, samo…
Zdaj se lahko sprostim.
Ups. Prdnila sem.
Ste slišali? Morda ne. Kanapeji so krivi.
Prekleto.
Oprostite, v tem sem bedna.
Nisem alfa.
Ljudje se ob meni ne ježijo in nisem vedno nasmejana.
In včasih se v službi razjokam brez razloga.
Razen tega, da začnem razmišljati o joku.
In potem začnem nabirati. In čutim, da nabiram že zdaj.
Zato bom pohitela.
Nisem visokorasla manekenka.
Na, se že cmerim. Ne vem, zakaj.
Mogoče je kriv estrogen. Ne vem…
Poslušajte.
Ne morem obljubiti, da bom vedno izpolnila
pričakovanja drugih ljudi.
Lahko pa obljubim, da bom vodila z vsem, kar sem.
To pomeni, da bom kdaj tudi taka.
Vendar se ne bom opravičevala.
Sita sem tega, da se opravičujem.
Ves čas.
Ne, po vseh močeh se bom potrudila, da bom kar najboljša šefinja.
Veste, zakaj?
Ker mi je… Kaj pa vem. Klinc gleda vse druge.
Zakaj sem smela na oder?
Ne bi smela nastopiti. Ne vem, kaj govorim.
Ne vem, kaj želijo ženske. Ali jaz.
Verjetno želim biti šefinja. Samo…
Tukaj nekaj nakladam in prdim.
Mimogrede, še en mi je ušel.
Mogoče sem alergična na rake.
Hvala.
Matervola. Uspelo ji je.
Očitno zna navdihniti. In ni potrebovala tvoje pomoči.
Kaj? Napisal sem ji govor.
Ni mogla brati z bobna.
O ja. To je bilo del tega. Poglej.
"Delaj se, da ne moreš videti. Nadeni si očala.
Začni z: 'Nisem alfa.'"
Ampak… Jokala je.
Ja. "Nisem manekenka.
Tu začni jokati. Okrivi estrogen."
-Pa vetrovi? -Kanapeji z rakovico?
Ne, te sem ji podtaknil.
Vedel sem, da jih bo kljub alergiji jedla,
ker je iztirjena.
-Hudirja. -Ja.
Uspelo ji je. Dolgujem ji novo programersko ekipo.
Ja.
-Čakaj. Kaj? -Ja, sinoči je poklicala.
Vsa iz sebe zaradi govora.
Pogojevala ga je z novo ekipo.
In potem je poklicala mene in rekla, da se veseli govora.
A le, če ji ga napišem.
Oba je izigrala.
O bog. Naježil sem se. Navdihnila naju je.
Ne, čustveno je manipulirala z nama.
V čem je razlika?
Ta mali zmedeni človek je šefinja.
Prevedla Polona Mertelj