Hva skjer, Snack-flokk? Tøffingen SnickrSnack er her,
klar for å Snack-angripe Gamarons hvelv. Ja!
Hva driver dere med i dag? Jeg skal besøke bestemor.
Hun har en kul hund, og jeg liker ham. Han heter Carl.
-Ser du, Jo? Han er den nye Pootie. -For en drittsekk.
Nei, han er en gullsekk.
SnickrSnack har en svær tilhengerskare, og jeg vil ha den.
Jeg må tisse, så jeg er snart tilbake.
Gå med meg.
Jo, MMO-er er spillverdenens dinosaurer. Vi må satse på mobilspill.
-Fordi mobil er fremtiden. -Nei, mobil er nåtiden.
Fremtiden er et SM-sexstativ i VR med full mobilitet,
men det er et stykke frem i tid. Jeg vil gi ut et mobilspill.
-Jeg kan hjelpe til. -Uheldigvis ikke, Jo.
Mobilspill har en stank av millenniumsgenerasjonen
som du, til tross for alderen din, seriøst mangler.
Jeg kan skaffe deg stank.
Bør vi leie hverandre?
Jeg vet ikke.
-Men vi gjorde ikke noe galt. Ikke sant? -Selvfølgelig ikke.
Vi må bare være forsiktige med hvordan vi forteller det til folk.
Akkurat, ja. Ok… Bør vi komme med en stor kunngjøring?
Eller… Nei, ok.
Kanskje vi bør si det til én og én,
-og så kan de si det videre. -Ja.
-Da føler alle seg inkludert. -Ja.
Jeg vil bare at vi skal være forsiktige.
Ferska.
Pokker. Ok.
-Jo. Jo! Vent. -Vi planla å fortelle alle om det.
Å ligge med noen fra kontoret er et følsomt tema.
Jeg snakket om at dere var sene.
Vel, i så fall kan dette være et godt tidspunkt å fortelle deg at…
Rachel og jeg er sammen nå.
Hva så?
-Så vi tenkte du burde vite det. -Hvorfor?
Fordi det virker som en viktig ting å informere folk på kontoret om?
Testerne knulla!
-Jo! -Jo!
Siste nytt, damer. Lesbeboblen deres har sprukket,
og ingen bryr seg.
Så begynn å jobbe.
Takk for at dere stakk innom. Raskt spørsmål.
-Hva syns dere om mobilspill? -De suger.
Ja. De er ikke spill. De er teite apper som skal distrahere folk mens de bæsjer.
Du elsker dem vel fordi du kan fylle dem med mikrotransaksjoner
-og lure middelaldrende damer. -Hei, vis litt respekt, tester.
Jo, hun har rett. Det er nøyaktig derfor jeg elsker dem.
Derfor trenger jeg et enkelt mobilspill, og jeg vil at dere to skal designe det.
-Skal vi designe vårt eget spill? -Dere får tre sekunder
til å forsone etikk og ambisjoner. Tre, to…
-Ja! -Vi gjør det.
Flott! Jo, du er produsenten.
Jeg trenger konseptet og grunnleggende spilldesign innen ukeslutt.
Hva? Jeg vil ikke jobbe med de idiotene. Jeg skulle lære av deg.
Og det vil du. Å jobbe med idiotene er en del av opplæringen.
-Greit. -Ok.
Vel, dette er veldig spennende, Brad,
men vi bør først informere deg om at Dana og jeg er sammen nå.
-Hva så? -Det sa jeg òg.
Vi tenkte bare at det kunne være noe som angikk deg.
Ingenting dere gjør angår meg.
Deres privatliv har ingen konsekvenser for driften av studioet.
At dere tror det, er morsomt og opprørende,
men jeg verken ler eller blir opprørt, som igjen viser hvor lite jeg bryr meg.
Ok. Det er bra, tror jeg.
-Hvorfor er dere her fortsatt? -Kom igjen. Vi har et spill å lage.
Av gårde, av gårde. Kom dere ut!
Jeg skal ikke svikte deg, sjef.
Det er mest av alt en følelse.
Jeg ser festninger dekket av mose.
Byer som glitrer i sølv og gull.
Jeg ser slott som drypper i antikken.
Hva skal det bety? Noe kan ikke dryppe i antikken.
Slottet er enten gammelt eller ikke.
-Som dette? -Ja! Ja!
-Det var det jeg så for meg. -Hvordan…
Gud, dere er helt utrolige.
Jeg finner på noe sprøtt, og dere lager det på et blunk.
Vel, å gjengi det i høy kvalitet vil kreve mye mer tid.
Ja, utvilsomt, så sett i gang.
Er du sikker? Ingen bemerkninger før vi begynner?
Nei, det er perfekt. Ellers fikser vi det senere.
Akkurat, men hvis du gir oss bemerkningene nå,
må vi ikke fikse det senere, og vi har aldri truffet på første forsøk.
Ikke vær beskjeden. Dere har det som skal til.
Nå gir jeg Poppy ordet. Hun overtar herfra. Poppy.
Hei, folkens. Det jeg ser mest frem til med den nye utvidelsespakken,
er at vi nå skal ha varige miljøendringer som blir skapt av spillerne.
Så på en måte vil spillerne nå være grafikkartistene.
Er det ikke litt rart å si det til grafikkartistene våre?
Ja. Vel, nei, for vi vil fortsatt trenge modeller.
Vi vil trenge masse modeller.
Viktigst av alt trenger vi at dere lager byggematerialene.
Så jeg tenker mursteiner.
Jeg tenker sement.
Jeg tenker kitt.
Vil du at vi skal tegne kitt?
Ja. Kitt. Tegn kitt.
-Tegn alt jeg sier, fyr. Hva heter du? -Han heter Phil.
Jeg kan ikke holde styr på alle hvite menn som kommer og går.
Jeg har vært her i ti år.
-Dette går flott, Pop. -Bare tegn det jeg sa, ok?
Tegn greiene og bygningsgreiene og sånt. Jeg vil se det innen i morgen, Phil.
-Hva skal vi fokusere på? -Begge deler.
Bedre å ha for mye enn for lite.
Liker vi ikke én av dem, skroter vi det senere.
Godt jobbet, folkens. Seriøst, fantastisk jobbet.
Jeg kan ikke tro at vi er her.
Se for deg hvor mange legendariske figurer Ian har sett for seg i dette rommet.
Jeg vet det.
Og jeg er lettet over at ingen bryr seg om at vi dater.
Jeg tenkte det samme. Vi må bare være ærlige.
For å være ærlig syns jeg du er veldig søt i mocap-drakten.
-Denne mocap-drakten? -Den.
-Med gule prikker? -Ja.
-Liker du denne? -Ja.
Ok. La meg vise den frem litt.
Hei! Vi er ikke her for å gni mus mot mus. Vi er her for å jobbe. Bare velg en figur.
Ok.
Hva om spillet handler om en ridder?
En kvinnelig ridder. Det kan være kult å spille en mektig kvinnelig kriger.
Jeg vet ikke. Et mobilspill skal være enkelt, ikke sant?
Kanskje det bør handle om et dyr?
-Et dyr? -Ja.
Hei, har du noen dyr baki der?
Gris, høne, rev, hest, geit, kenguru, snile…
Geit. Ja. Jeg vil være en geit.
Å, ja. Søskenbarna mine hjemme i Compton
hadde en geit, og den greia gjorde noen syke greier.
Og den gikk sånn her.
Vi kalte ham RuPaul.
-Det er nusselig. -Du ser ut som et rasshøl.
Kanskje jeg ikke bør være nusselig, men heller være mer som Jo.
Å ja. Du er gretten.
Hei, jeg heter Jo, og jeg er en jævlig gretten geit.
Kompis, Grouchy Goat.
-Flott tittel. -Flott tittel!
Grouchy Goat!
Grouchy Goat, Grouchy Goat,
Grouchy Goat, Grouchy Goat.
Jeg skal blåse hodet av meg, for faen.
David, jeg trenger et nytt programmererteam.
-Nei. -Jo.
-Alle hører på Ian, og ikke på meg. -Fordi jeg fanger folks oppmerksomhet.
Nei, fordi de er vant til at du er sjef.
Jeg trenger et nytt team som ser opp til meg
som en guddom som inngir ærbødighet og frykt.
Gi henne tre team, og det samme vil skje hver gang.
Jeg gir dere ingenting. Det var ikke derfor jeg ba dere om å komme.
-Jeg husker ikke at du ba oss om å komme. -Nei.
Fordi David er en udugelig leder uten karisma.
-Er det det du vil? -Selvfølgelig ikke.
Kan jeg få snakke? La meg snakke.
Jeg skal snakke! Jeg ville snakke om fredag.
Hva er fredag?
Du skal holde tale på Kvinner i gaming-lunsjen.
-Å, ja. Jeg skal ikke gjøre det. -Hva? Jo, det skal du.
Det gir oss en mulighet
til å anerkjenne og feire kvinner i gaming, noe jeg tror er,
ikke gjør det, viktig for Montreal, for meg og for jobben min.
Så du skal gjøre det, kvinne, eller Poppy.
Du skal fortelle kvinner at de er myndiggjort,
og jeg sier at du skal gjøre det, så gjør det.
Vet du hva, Pop? I dette tilfellet har David rett.
Det kan gi deg muligheten til å vise frem dine nye ferdigheter.
Poppy, jeg skal lære deg hvordan man inspirerer alle i et rom.
Nei takk. Du har din lederstil, jeg har min.
Ja, men min funker.
Poenget er at du beskrev noe mer spennende.
Jeg beskrev noe teknisk.
Man kan ikke inspirere folk når man beskriver byggematerialer.
Jaså?
I likhet med livet forandrer det seg.
Det blir hardere,
men det holder ut med en styrke som kan motstå alle elementene.
Is, vind, ild, vann.
Men det holder ikke bare et hus sammen.
Det holder oss alle sammen.
Det er
kitt.
-Å, kom igjen! -Sånn her?
Ja! Ja! Kevin, det er perfekt.
Gud, du kan alltid… Du bare gjør det perfekt.
-Pop, hva syns du? -Det er vås.
Jaså? Hvorfor har du gåsehud?
Jeg har ikke gåse… Dette er en ufrivillig reaksjon på…
-Å bli inspirert? -Nei, nei.
Jeg ble ikke inspirert, men følelsesmessig manipulert.
Hva er forskjellen?
Ian, bare for å være sikker.
Vil du at vi skal jobbe med alt dette nye i tillegg til det vi jobber med alt?
Ja, kompis. Tryll. Gjør det du er best på.
Vi tryller som sagt ikke. Et team med dyktige grafikkartister
bruker mange timer på komplisert design.
Jeg trenger ikke å høre hvordan pølsen blir laget.
Det er ikke en pølse. Jeg er ikke slakter. Jeg har master i kunstfag.
Jøss, han ba ikke om en podkast. Sett i gang, Phil.
-Det var akkurat det jeg skulle si. -Så mye informasjon.
-Jeg føler vi er på bølgelengde. -På en måte.
-Vil du at jeg skal… -Greit, lær meg å inspirere folk.
Kult. Da gjør vi det.
-Trenger jeg tannpirker? -Nei, den er min greie. Du trenger ikke…
Jeg skal facetime med barna mine.
Ok, så jeg er bonden. Jeg fanger geiten,
tar den med tilbake til gården og slakter den. En metafor for kapitalisme.
-Ja, flott. -Kult. Ok.
Kan vi begynne med det, og ta det derfra?
Klart.
-Et godt utgangspunkt, ikke sant? -Ja.
-Hei. -Hei, der er du.
Jeg har lett etter deg. Kan jeg vise deg noe?
-Ja. -Ok. Så…
Jeg satt oppe i hele natt og lagde dette.
Hva syns du?
Det er veldig bra. Ja, det er kult.
-Er det en hund? -Det er en geit.
-Det er forferdelig. -Hei, nei. Du gjorde det på én natt.
-Det er imponerende. -Jeg bare ser det.
Gir det mening? Jeg vet hva det bør være, men vet ikke hvordan man lager det.
Ja, derfor bør vi fortsette å idémyldre.
Jeg føler det kan være sosialt relevant tematikk i spillet.
Skal ikke et mobilspill være enkelt?
Jeg mener, enkelt i sin kompleksitet, ikke sant?
-Jeg vet ikke hva det betyr. -Er dette deres første krangel?
Vi krangler ikke. Vi samarbeider.
Ja.
-Det er bare noe som mangler. -Er det det?
Vel, med Ian og Poppy er det alltid noe som mangler.
Jeg føler vi bør grunne mer.
Det er en geit som gjør sprø ting. Hva mer er det?
Herregud, bare jobb!
Jobb selv, din sure hurpe!
-Det var litt strengt. -Det var for mye. Unnskyld.
Unnskyld. Det var ikke kult.
Jeg har bare på en måte fått nok av din negative holdning, Jo. Ok?
Dette er en stor mulighet for oss,
og kanskje for deg også hvis du hjelper oss.
Unnskyld. Jeg vil bare hjelpe dere med å lage spillet.
Så slutt med kritikken, og støtt oss.
Akkurat. Dere har rett.
Dumme idiot-drittsekk! Fittetryne! Kødd!
Finn en løsning, dumme drittsekk-fittetryne!
Du er ikke produsent. Du er søppel.
Du er en dass! Akkurat som alle sa!
Du, Jo? Er alt streit?
Ja, alt er streit. Dere er lesbene.
Jeg er en streit produsent, og jeg tar avgjørelsen.
Rachel har rett. Det er noe som mangler.
Og jeg vet hva det er.
-Hva? -Bakgrunnshistorie.
Hun er alene, helt uten håp.
Forlatt av gudene til en dyster og pinefull skjebne.
Hennes urokkelige skikkelse streifer rundt omkring.
Hun fråtser og spiser, men blir aldri mett.
Og slik ble Grouchy Ghost til!
-Spøkelse? -Det er Grouchy Goat, C.W.
Er det det? Jeg hørte "spøkelse".
Det forandrer alt.
Kan geiten være død?
Nei. Folk vil ikke spille som en død geit.
Beklager, folkens. Jeg mislyktes.
Dette var helt bortkastet tid. Jeg er ubrukelig.
Jeg er bare en jævla drittsekk!
Ok, Jo. Det går bra. Du er ikke ubrukelig. Det er bare…
Det er en del av den kreative prosessen.
-Ja. -Ja?
Ja, bortsett fra den 80 år gamle mannen på nettet.
-Den delen er rar. -Ja, det er rart.
Vi trenger ikke en bakgrunnshistorie. Geiten er gretten og spiser blikkbokser.
Spillet skal bare ha en enkel loop.
Bare en loop.
Ja, bortsett fra at geiten bør si noe. Noe viktig.
-Akkurat. -Den kan ikke si noe. Den er en geit.
-Krangler dere? -Nei.
Ok, flott! Dette er flott.
Det er bare frem og tilbake og frem og tilbake.
En del av den kreative prosessen.
Du slenger ut ideer, og du slenger ideer tilbake.
Du tar imot og slenger dem tilbake.
Så flott å dykke i de kreatives sinn. Jeg skal få alt dere trenger til å skje.
Jeg skal vise dere. Jeg skal vise dem alle.
Jo, jeg begynner å tro at du trenger dette mer enn oss.
Kort møte. Hør her, Dana. Jeg vet vi kan gjøre spillet fantastisk.
Men vi kan ikke gjøre det halvveis. Vi må fortsette.
-Har du tillit til meg? -Jeg har tillit til deg.
Ok.
Tillit.
Hva? Dette er greit, ikke sant?
Ja.
Om bare jeg kunne vært sammen med dere og presset hud mot hud.
Kan dere senke kameraet en smule?
-Ekkelt. -Ok. Niks.
Det er bedre at han jobber hjemmefra. Jeg legger på.
Hei, Linda. Hyggelig. Du ser flott ut.
Takk.
-Yo. -Hvor er Poppy? De begynner snart.
Hun er litt forlegen over hvordan hun ser ut.
-Vær støttende. -Jeg vil ikke gjøre dette.
Kom igjen. Du ser flott ut. Kom ut.
-Du ser fantastisk ut, Poppy. -Jeg føler meg som en drittsekk.
Det er greit å fremheve utseendet ditt. Folk følger pene ledere.
Trist, men det er menneskets natur. Len deg på det.
Hvis jeg lener meg på noe, vil dere se hele rumpa mi.
-Vent, hva er det hun gjør? -Hun forteller vitser. Ikke gjør det.
Du må for all del ikke fortelle vitser.
-Du er ikke morsom. -Samme det. Dette er tøv.
"Kvinner i gaming"? Arrangementet er en parodi.
Det er en maske for å skjule bransjens stygge sannhet.
Hei, hei, kan du ta dette seriøst?
Ikke alle blir hedret. Tror du jeg vil bli hedret? Nei.
Tiden min er ute, og det er greit. Vi hedrer kvinner, og det er flott, men…
-Er det ikke plass til menn lenger? -Herregud, David, hold kjeft.
-Dette er Poppys store dag, så… -Jeg vet det.
-Poppy, hva gjør du? -Krabbesmørbrød.
Ikke spis krabbesmørbrød. Du får luft i magen.
-Du spiser som et barn. -Det gjør jeg ikke.
-Som en halloweenpose. -Dette er motbydelig!
Som sjef kan jeg spise hva jeg vil.
Nei, du må sørge for å være skarp både i sinn og kropp.
Tror du jeg liker å trene så mye? Nei.
Men å være en alfa er en del av det å være sjef.
-Sånn har det alltid blitt gjort. -Kanskje jeg ikke vil gjøre det sånn.
Flott. Vi ber Doc Brown om å komme med DeLoreanen,
så kan vi endre menneskets natur.
Hvem er Doc Brown?
-Det er en spøk! Jeg er god på spøker. -Jeg sa jo at spøkene ikke funker.
-Poppy. -Jeg tok den ikke.
De roper på deg. Sett i gang.
Husk at dette er ditt øyeblikk. Oppfør deg naturlig.
Men ikke hør på instinktene dine.
Bare les teleprompteren. Jeg jobbet i hele natt.
-Ja. Vent… Skrev du talen hennes? -Ja. Han er god på taler.
Jeg er god på andre ting. Ikke snakke-ting,
men andre ting til jobben som ikke har å gjøre med ord.
Gud bedre, ikke avvik fra teleprompteren.
Og husk å smile. Du må være tilgjengelig.
-Hold kjeft. Hun greier det. -Ja.
-Jeg greier det. -Men smil.
Ja, men ikke sånn.
Litt mer. Ok, det er bra. Behold det.
-Flott. -Du er flott.
-Kom igjen. -Lykke til.
Kom deg ut dit. Vis deg frem, jente.
-Kvinne. -Kvinne.
Ok, jeg tar meg av det store bildet.
-Har du powerpointen? -Jepp.
Flott. Og C.W., sikker på at jeg ikke skal forklare bakgrunnshistorien?
-Da kan det virke mindre rart. -Tøv. Jeg lengter etter å bidra.
Jeg skal være veldig overbevisende.
Fy søren! Jo, dette ser fantastisk ut.
Jeg fikk dem til å lage det på et blunk. Det var lett.
Det var faktisk ikke lett. Og vi lagde det ikke på et blunk.
Vi jobbet hele natten for å bli ferdige med alles prosjekter i tide.
Jeg mener, du har virkelig fått jobben gjort.
Takk.
Unnskyld. Jeg snakket til Jo.
Vel, jeg ville bare si…
Unnskyld meg.
Liksom, takk,
eller noe sånt, for at dere liksom fikk frem det beste i meg, eller noe sånt.
Hva foregår? Er du oppriktig?
Ja.
Nei, hold kjeft.
Mine damer, jeg hørte forresten at dere to dater.
-Veldig groovy. -Flott.
Skal vi skru av lyden?
Pokker, han kommer.
Jeg er her.
-Gå. -Dette er Grouchy Goat.
Slakt.
Klimagasser.
Innesperrede liv som sulter etter luft.
Landbruksindustrien…
Nei. Niks. Avslutt prosjektet.
-Hva? -Grouchy Goat er død.
-Vent, dreper du spillet vårt? -Nei. Dere drepte det
da dere gjorde det enkle og grådige spillet for komplisert.
Jeg sa de skulle gjøre det enkelt.
Men de måtte ødelegge det med deres venstrevridde, pikk-hatende agenda.
-Hva faen, Jo? Jeg trodde vi var et team. -Vi gjorde dette sammen. Hun svikter oss.
Er det sant, Jo?
Ja.
Du rømte med en gang du så at skipet sank? Du tok æren, og ikke skylden?
Godt jobbet, Jo.
Det er en verdifull lærepenge. Vi ses.
Snakkes, tapere.
Unnskyld.
Rach, det går bra. Det er helt greit.
Vi kommer oss gjennom dette.
Akkurat. Vi kommer oss gjennom det. Det er ikke en stor sak.
Så sannelig. Det skal mer til for å få oss til å gå fra hverandre.
Vi er en trekant, ikke sant?
Ok.
Ønsk velkommen den kreative medlederen av Mythic Quest, Poppy Li.
Takk, Tracy.
Det er en ære å være her sammen med kvinnene som er ledere i bransjen vår.
Men hvordan blir man en stor leder? Lederskap er…
Jøss, teleprompteren er langt unna.
Unnskyld.
Jeg må bare… Unnskyld.
Det er godteriet mitt.
Ok, nå kan jeg se
at dere alle ser på meg.
Ok.
Lederskap er…
Jøss.
Kjolen er trang.
Unnskyld. Jeg må…
Ok, nå kan jeg slappe av.
Ops. Jeg prompa. Hørte dere det? Kanskje ikke. Det var krabbesmørbrødene.
Pokker.
Unnskyld, jeg suger på dette.
Jeg er ikke en alfa.
Jeg gir ikke folk gåsehud, og jeg smiler ikke alltid.
Og noen ganger gråter jeg på jobben bare fordi jeg begynte å tenke på å gråte.
Og så begynner det å skje,
og jeg merker at det begynner å skje nå.
Så jeg skal komme meg raskt gjennom dette.
Jeg er ikke høy, eller en modell.
Nå begynner jeg å tute. Jeg vet ikke hvorfor.
Kanskje det er østrogenet. Jeg vet ikke.
Hør her.
Jeg kan ikke love at jeg alltid vil leve opp til standarden
til andre folks forventninger.
Men jeg kan love at jeg skal lede med alt jeg er,
noe som betyr at det kan bli som dette av og til.
Men jeg skal ikke be om unnskyldning,
for jeg er lutlei av å be om unnskyldning.
Hele tiden.
Nei, jeg skal gjøre alt jeg kan for å være den beste sjefen jeg kan være.
Og vet dere hvorfor?
For jeg vet ikke egentlig… Jeg vet ikke… Faen ta alle andre.
Hvorfor lot dere meg holde talen?
Jeg bør ikke ha en plattform. Jeg vet ikke hva kvinner eller jeg vil ha.
Jeg vil vel være sjef. Det er bare…
Jeg føler at jeg står her oppe og babler og fjerter.
Det skjedde igjen, forresten.
Jeg tror kanskje jeg er allergisk mot krabbe.
Takk.
Fy søren. Hun greide det.
Hun kan visst inspirere. Og hun trengte ikke din hjelp.
Hva mener du? Jeg skrev hele talen for henne.
Hun så ikke teleprompteren.
Å jo. Det var en del av det. Se.
"Lat som om du ikke kan se. Ta på deg briller.
-Begynn med: 'Jeg er ikke en alfa.'" -Men hun gråt.
Ja. "'Jeg er ikke en modell.' Begynn å gråte her. Skyld på østrogen."
-Hvordan visste du hun fikk luft i magen? -Jeg satte ut krabbesmørbrødene.
Jeg visste hun ville spise dem til tross for allergien, siden hun er håpløs.
-Fy faen. -Ja.
Hun greide det. Jeg skylder henne programmererteamet.
Ja.
-Vent, hva? -Ja, hun ringte meg i går kveld.
Hun sa hun var nervøs, og ville bare holde talen hvis jeg ga henne det nye teamet.
Så ringte hun meg og sa at hun gledet seg til å holde tale,
-men bare hvis jeg skrev den for henne. -Hun lurte oss for å få det hun ville ha.
Herregud. Jeg har gåsehud. Hun inspirerte oss.
Nei, det var følelsesmessig manipulering.
Hva er forskjellen?
Det håpløse lille mennesket er en sjef.
Tekst: Espen Stokka