KRIKUKRAKS
Čau, kriksīši! Te jūsu čoms KrikuKraks -
gatavs ar krakšķi ielauzties Gamarona krātuvē. Jā!
Ko šodien darāt? Es vēlāk braukšu pie omītes.
Viņai ir baigi foršais suns. Man viņš patīk. Viņu sauc Kārls.
-Redzi, Džo? Tas sīcis ir jaunais Pūtijs. -Gatavais mēsls.
Nē. Viņš ir gatavais zelts.
KrikuKrakam ir milzum daudz sekotāju,
un es gribu to pašu.
Man jāiet pačurāt. Tūlīt atgriezīšos.
Paiesimies!
Džo, daudzspēlētāju tiešsaistes spēles ir spēļu pasaules dinozauri.
Nedrīkstam iestrēgt pagātnē. Ir jākļūst mobiliem.
-Jo mobilo spēles ir nākotne. -Nē, tās ir tagadne.
Nākotne ir kustīga virtuālās realitātes sadomazo seksa ierīce.
Bet neskriesim ratiem pa priekšu. Gribu izlaist mobilo telefonu spēli.
-Es varu palīdzēt. -Diemžēl nevari, Džo.
Mobilo spēles vienmēr drusku ož pēc mileniāļiem,
bet, par spīti tavam vecumam, tevī no tā nav ne smakas.
Es varu tev sagādāt to smaku.
Vai staigāsim, sadevušās rokās?
Es nezinu.
Bet zinu, ka neesam darījušas neko sliktu. Vai ne?
Protams, ne.
Mums tikai jābūt uzmanīgām, kā par to izstāstām citiem.
Pareizi, jā. Labi…
Domā, jānāk klajā ar skaļu paziņojumu?
Vai… Nē, labi.
Varbūt mums jāpasaka individuāli.
-Un tad viņi to pateiks tālāk. -Jā.
-Tā ikviens jutīsies iekļauts. -Jā.
Es tikai gribu, lai izdarām to delikāti.
Pieķēru!
Velns! Tā.
-Džo! Džo! Pagaidi! -Mēs plānojām visiem izstāstīt.
Paklau, gulēšana ar darbabiedriem ir sensitīvs jautājums.
Es runāju par to, ka nokavējāt darbu.
Nu, tādā gadījumā
šis varētu būt īstais brīdis tev pateikt, ka…
Mēs ar Reičelu tagad esam kopā.
Nu un tad?
-Domājām, ka tev tas būtu jāzina. -Kāpēc?
Tāpēc, ka tas šķiet kas svarīgs, par ko būtu jāinformē darbabiedri?
Testētājas nokniebās.
-Džo! -Džo!
Sensācija, dāmas. Tas rozā burbulis, kurā dzīvojat, ir pārsprādzis,
un nevienu tas neinteresē.
Tā, ķersimies pie darba!
Paldies, ka iegriezāties. Gribēju ko uzjautāt.
-Ko domājat par mobilo telefonu spēlēm? -Tās ir tizlas.
Jā. Tās nav spēles.
Draņķīgas aplikācijas, ar ko izklaidēties, liekot kluci.
Bet pieņemu, ka tev tās patīk, jo tās var piebāzt ar mikrotransakcijām,
lai slauktu pusmūža sievietes.
Ei! Vairāk cieņas, testētāja!
Džo, viņai taisnība. Man tiešām tās patīk un tieši tā iemesla dēļ.
Tāpēc man vajag vienkāršu mobilo spēli, un gribu, lai to izdomājat jūs.
-Tu gribi, lai izdomājam spēli? -Dodu trīs sekundes
morāles un godkāres saskaņošanai. Trīs, divi…
-Jā! -Mēs to darīsim.
Lieliski! Džo, tu esi producente.
Koncepcijai un spēles pamatdizainam jābūt gataviem līdz nedēļas beigām.
Ko? Nē. Es negribu strādāt ar tām idiotēm.
Man ir jāmācās no tevis.
Un tu mācīsies. Strādāšana ar tām idiotēm pieder pie mācībām.
-Nu labi. -Tā.
Nu, tas ir ļoti aizraujoši, Bred,
bet skaidrības labad
tev vajadzētu zināt, ka mēs ar Deinu tagad esam kopā.
-Nu un tad? -Mani vārdi.
Mums likās, ka par ko tādu tevi ir jāinformē.
Nekas, ko jūs darāt, mani neinteresē.
Jūsu personīgās attiecības nekādi neietekmē šīs studijas darbību.
Tas, ka domājat otrādi, ir smieklīgi un skumji.
Tomēr es nesmejos un neskumstu,
un tas tikai vēl vairāk parāda, cik ļoti man ir vienalga.
Skaidrs. Tas ir labi. Laikam.
-Kāpēc vēl esat te? -Pareizi. Ejam, dāmas!
Mums jātaisa spēle.
Aiziet, aiziet, aiziet! Ārā!
Es tevi nepievilšu, bos.
Tā drīzāk ir sajūta, nevis kas konkrēts.
Es redzu apsūnojušus cietokšņus.
Pilsētas, kas laistās sudrabā un zeltā.
Es redzu pilis, kas grimst senatnībā.
Ko tas vispār nozīmē?
Nevar grimt senatnībā.
Pilis vai nu ir vecas, vai nav.
-Šādi? -Jā! Jā!
-Tieši tā es to iedomājos. -Kā tu…
Ak dievs, jūs esat absolūti fantastiski.
Es izdomāju šīs trakās idejas, un jūs tās tūlīt uzbliežat.
Nu, augstas kvalitātes attēlojuma izstrāde prasītu ievērojami vairāk laika.
Jā, noteikti. Tāpēc ķeramies klāt!
Esi drošs? Nekādu norādījumu, pirms sākam?
Nē, nē. Ir perfekti. Un, ja nebūs, vēlāk pārtaisīsim.
Skaidrs. Bet, ja dosi mums norādījumus tagad,
tad vēlāk nevajadzēs pārtaisīt, un mums nekad nav izdevies ar pirmo piegājienu.
Ai, neesiet tik pieticīgi! Jūs to varat.
Tagad došu vārdu Popijai.
Tālāk turpinās viņa. Popij!
Sveiki! Jaunajā paplašinājumā man visvairāk patīk tas,
ka tagad tajā notiks nepārtrauktas spēlētāja vadītas vides izmaiņas.
Tātad savā ziņā…
spēlētāji būs mākslinieki.
Savādi ko tādu teikt māksliniekiem, ne?
Jā. Nē, jo māksla mums joprojām būs vajadzīga, saprotams.
Kaudzēm mākslas.
Jūsu svarīgākais uzdevums - izstrādāt dizainu būvmateriāliem.
Es domāju - ķieģeļiem.
Es domāju - cementam.
Es domāju… ķitei.
Tu gribi, lai uzzīmējam ķiti?
Jā. Ķiti. Uzzīmē ķiti!
Zīmē visu, ko lieku, puis.
-Kā tevi sauca? -Viņu sauc Fils.
Es nevaru izsekot katram pusmūža baltajam čalim, kas te nāk un iet.
Es te strādāju jau 10 gadus.
-Tev labi sanāk, Popa. -Vienkārši uzzīmē, ko es teicu, ja?
Uzzīmē tās lietas un tos būvmateriālus, un pārējo.
Rīt gribēšu to redzēt, Fil.
-Uz ko mums koncentrēties? -Labāk uz abiem.
Labāk lai ir par daudz nekā par maz.
Ja viens vai otrs nepatiks, vēlāk izmetīsim.
Puiši, jūs strādājat lieliski. Nopietni - fantastiski.
Neticami, ka esam šeit.
Iedomājies, cik daudz leģendāru personāžu Aiens ir izsapņojis šajā telpā.
Es zinu.
Un man jāsaka: jūtos atvieglota, ka mūsu attiecības nevienu neinteresē.
Es domāju to pašu. Mums vienkārši jābūt patiesām.
Nu, man patiesi šķiet, ka šajā tērpā tu izskaties ļoti pievilcīga.
-Šajā kustību tērpā? -Tajā tērpā.
-Ar dzeltenajiem punktiem? -Jā.
-Tev patīk? -Jā.
Labi. Es mazliet izrādīšos.
Ei! Mēs te neesam, lai jūs abas mīcītos.
Mums jāstrādā. Izdomājiet kādu tēlu vai ko tādu!
Labi.
Ja nu tā būtu spēle par bruņinieku.
Bruņinieci. Tas būtu forši -
spēlēt kā brašai karotājai.
Nezinu. Mobilo telefonu spēlei jābūt vienkāršai, vai ne?
Varbūt tā jātaisa par kādu dzīvnieku?
-Dzīvnieku? -Jā.
Klau, vai tev tur ir kādi dzīvnieki?
Cūka, vista, lapsa, zirgs, kaza, ķengurs, gliemezis…
Kaza. Jā. Es gribu būt kaza.
O, jā! Maniem brālēniem Komptonā
bija kaza, un tas bija viens traks lopiņš.
Un tā staigāja šādi.
Mēs to nosaucām par Rūpolu.
-Burvīgi. -Tu izskaties pēc idiotes.
Varbūt man nav jābūt burvīgai. Varbūt es esmu līdzīga Džo.
O, jā. Tu esi kašķīga.
Sveiki! Mani sauc Džo, un es esmu kašķīga kaza.
Vecenīt, kašķīgā kaza.
-Izcils nosaukums. -Izcils nosaukums!
Kašķīgā kaza!
Kašķīgā kaza, Kašķīgā kaza, Kašķīgā kaza, Kašķīgā kaza,
Kašķīgā kaza, Kašķīgā kaza, Kašķīgā kaza.
Es iešaušu sev galvā.
Deivid, man vajag jaunu programmētāju komandu.
-Nē, nevajag. -Jā, vajag gan.
Visi, kas taisa paplašinājumu, klausa Aienu, nevis mani.
Tāpēc, ka es protu vadīt cilvēkus.
Nē, tāpēc, ka viņi ir pieraduši, ka boss esi tu.
Man vajag jaunu komandu, kas mani apbrīnos kā dievu, kurš iedveš bijību un bailes.
Dod viņai trīs komandas, Deivid, - būs tas pats.
Es nedošu neko, jo ne jau tāpēc jūs ataicināju.
-Tu mūs ataicināji? Neatminos. -Nē, es arī ne.
Tāpēc, ka Deivids ir nemākulīgs vadītājs bez harismas.
-Vai to tu gribi, Popij? -Protams, ne.
Tā, vai varu runāt? Es gribu runāt.
Es runāšu! Es tevi ataicināju piektdienas sakarā.
Kas ir piektdien?
Piektdien tu uzstāsies saietā "Sievietes spēļu nozarē".
Ā, jā. Es neuzstāšos.
Ko? Uzstāsies gan.
Paklau, tā ir iespēja
atzinīgi novērtēt sievietes spēļu nozarē, kas, manuprāt, ir svarīgi…
Lūdzu, nedari tā… Monreālai un man, un manam darbam.
Tāpēc tu to darīsi, sieviete, tas ir - Popij.
Tu sievietēm pateiksi, ka viņām ir ietekme.
Un es tev lieku to darīt. Tāpēc dari to!
Jā, zini ko, Popa? Šajā gadījumā Deividam ir taisnība.
Un tā varētu būt tava izdevība parādīt jaunās prasmes.
Popij, es tev iemācīšu, kā iedvesmot cilvēkus.
Nē, paldies. Tev ir savi vadības paņēmieni, man - savi.
Jā, bet manējie darbojas.
Lieta tāda, ka tavi aprakstāmie objekti ir aizraujošāki.
Manējie ir tehniskāki.
Nevar iedvesmot cilvēkus, aprakstot celtniecības materiālus.
Tiešām?
Tāpat kā dzīve, tā mainās.
Kļūst cietāka,
taču turas ar spēku, kas spēj pārciest visas stihijas.
Ledu, vēju, uguni, ūdeni.
Bet tā ne tikai satur kopā māju.
Tā satur kopā mūs visus.
Tā ir…
ķite.
-Ai, nu beidz! -Šāda?
Jā! Jā! Kevin, precīzi.
Ak dievs, jūs vienmēr… Jūs perfekti uzķerat.
-Popa, ko teiksi? -Tas ir sviests.
Tiešām? Kāpēc tev ir zosāda?
Man nav zosā…
Tā ir nevilša reakcija uz…
-Uz iedvesmošanu? -Nē, nē.
Mani neiedvesmoja. Ar mani emocionāli manipulēja.
Kāda atšķirība?
Aien, vai pareizi saprotu:
tu gribi, lai taisām arī visu šo papildus tam, ko jau taisām?
Jā, vecīt. Uzburiet visu! Dariet, kas jādara.
Atkal - mēs te neburamies.
Esam kvalificēti mākslinieki,
kas stundām ilgi veido sarežģītu vizualizāciju.
Jā, man nav jāklausās, kā tiek taisīta desa.
Tā nav desa. Es neesmu miesnieks.
Man ir maģistra grāds tēlotājmākslā.
Viņš neprasīja podkāstu. Ķeries pie darba, Fil!
Tieši to es grasījos teikt.
-"Nevajag podkāstu." -Tik daudz informācijas!
-Jūtu, ka esam uz viena viļņa. -Tā šķiet.
Vai gribi, lai es…
Nu labi. Iemāci man iedvesmot cilvēkus!
Forši. Lai notiek!
Vai man vajag zobu bakstāmo?
Nē, zobu bakstāmais ir mans stils. Tu īsti…
Sazināšos ar bērniem FaceTime.
Tā. Es esmu zemnieks, ja? Un tad es noķeru kazu
un aizvedu atpakaļ uz saimniecību, un nokauju, lai iegūtu gaļu.
Tā ir kā kapitālisma metafora.
-Jā, lieliski. -Forši. Labi.
Varbūt varam sākt ar to un tad virzīties tālāk.
Nuja.
-Tas ir labs sākums, vai ne? -Jā, tas ir sākums.
-Čau! -Čau! Te tu esi.
Visur tevi izmeklējos. Vai varu tev ko parādīt?
-Jā. -Labi. Lūk:
negulēju visu nakti un uztaisīju šo.
Ko teiksi?
Ļoti labi. Jā, forši.
-Vai tas ir suns? -Tā ir kaza.
Briesmīgi.
Nē. Tu taču to uztaisīji vienā naktī. Ļoti iespaidīgi.
Es to vienkārši redzu.
Vai saproti? Es zinu, kā vajadzētu būt, tikai nezinu, kā to uztaisīt.
Jā, protams. Tāpēc mums jāturpina darboties.
Domāju, ka tur varētu iekļaut kādus sociāli būtiskus elementus.
-Vai mobilo spēlei nav jābūt vienkāršai? -Nu, vienkāršai savā sarežģītībā, vai ne?
Nezinu, ko tas nozīmē.
Ak dievs! Jums ir pirmais strīds?
Mēs nestrīdamies. Mēs sadarbojamies.
Jā.
Tur tikai kaut kā trūkst. Tas arī viss.
Tiešām?
Nu, Aienam un Popijai šajā stadijā vienmēr kaut kā trūkst.
Domāju, ka jāturpina pieslīpēt.
Tā ir kaza, kas uzvedas jocīgi. Kas vēl tur varētu būt?
Ak dievs! Strādājiet taču!
Strādā pati, īgnā maita!
-Tas bija mazliet par skarbu. -Tas bija par daudz. Es atvainojos.
Es atvainojos. Tas nebija forši.
Man vienkārši ir līdz kaklam tava negatīvā attieksme, Džo. Skaidrs?
Jo šī mums ir liela iespēja
un varētu būt arī tev, ja tu mums tiešām palīdzētu.
Es atvainojos.
Es tikai gribu palīdzēt producēt spēli.
Tad beidz nolikt to, ko darām, un atbalsti mūs!
Jā. Jums taisnība.
Stulbā idiote! Pakaļa! Mūjābele! Tukšpaure!
Izdomā, kā to uzlabot, tu, stulbā cietpaure, pakaļa, mūjābele!
Tu neesi nekāda producente. Tu esi niecība.
Tu esi mēsls! Viņi pareizi teica!
Ei, Džo?
Tev viss normāli?
Jā, man viss normāli. Lesbietes esat jūs.
Esmu normāla producente, un es pieņemšu lēmumu.
Reičelai taisnība. Kaut kā tiešām trūkst.
Un es zinu, kas tas ir.
-Kas? -Izcelsmes stāsts.
Viņa ir viena, zaudējusi visas cerības.
Dievu pamesta drūmam un mokošam liktenim.
Viņas nepakļāvīgais veidols klīst pa zemi,
mielojoties, barojoties, taču mūžam paliekot nepiepildāms.
Un tā radās Nokautā kaza!
-Nokautā? -Tā ir Kašķīgā kaza, K. V.
Tiešām? Es dzirdēju "nokautā"!
Tas visu maina.
Vai kaza nevarētu būt beigta?
Nē. Cilvēki negrib spēlēt kā beigta kaza.
Man žēl. Es visu sačakarēju.
Mēs tikai velti izšķiedām laiku. Es esmu nemākule.
Es esmu sasodīta stulbene!
Tā, Džo, viss kārtībā.
Tu neesi nemākule. Vienkārši…
Tas viss pieder pie radošā procesa, vai ne?
-Jā. -Ja?
Jā. Izņemot to daļu ar astoņdesmitgadnieku internetā.
-Tas gan ir dīvaini. -Jā, diezgan dīvaini.
Un mums nevajag izcelsmes stāstu. Kaza ir kašķīga.
Tā ēd skārda bundžas, jo kazas tā dara.
Tai ir jābūt vienkāršai spēles procesa cilpai.
Tikai cilpai.
Pareizi, tikai kazai vajadzētu kaut ko teikt. Kaut ko svarīgu.
-Skaidrs. -Tā nevar neko teikt. Tā ir kaza.
-Pag, jūs strīdaties? -Nē.
Labi, lieliski! Tas ir lieliski.
Jūs vienkārši mētājat idejas.
Tas pieder pie radošā procesa.
Tu pasvied ideju, tad tu pasvied savējo.
Tu to uzķer un atbildi.
Lieliski - ienirt radošo cilvēku domāšanā.
Sagādāšu jums visu, ko vajag.
Jūs redzēsiet. Viņi visi redzēs.
Džo, es sāku domāt, ka tev šo vajag vairāk nekā mums.
Tā, apspriede. Paklau, Deina, es zinu, ka varam uztaisīt izcilu spēli.
Tikai nedrīkstam padoties. Jāturpina iet uz priekšu.
-Vai tu man uzticies? -Es tev uzticos.
Labi.
Uzticos.
Ko? Tas ir labi, vai ne?
Jā.
Kā es gribētu būt kopā ar jums un spiest miesu pie miesas!
Vai varat paliekt datoru drusku zemāk?
-Pretīgi. -Tā. Nē.
Ir labāk, ka viņš strādā no mājām. Beigšu sarunu.
Sveika, Linda! Prieks tevi redzēt. Lieliski izskaties.
Paldies.
Kur ir Popija? Tūlīt sāksies.
Viņa mazliet kautrējas par savu izskatu.
-Esi atbalstošs! -Negribu to darīt.
Nāc, Popij! Tu izskaties lieliski. Iznāc!
Tu izskaties vienreizīgi, Popij.
Es jūtos kā muļķe.
Ir normāli akcentēt savu izskatu. Cilvēki seko izskatīgiem līderiem.
Tas varbūt ir skumji, bet tāda ir cilvēka daba. Piekrīti!
Jā, baidos, ja pakritīšu, jūs redzēsiet manu pakaļu.
Pag! Kas tas ir? Ko viņa dara?
Viņa joko. Nejoko!
Nekādā gadījumā nejoko!
-Tu neesi asprātīga. -Vienalga. Tas ir stulbums.
"Sievietes spēļu nozarē"? Šis pasākums ir viena liela parūka.
Piesegs, ko šī nozare uzliek, lai slēptu neglīto patiesību.
Ei, ei! Vai uztversi to nopietni, lūdzu?
Ne katrs tiek tā pagodināts. Domā, mani kādreiz tā pagodinās? Nē.
Mans laiks ir pagājis. Nekas. Viss labi.
Mēs godinām sievietes. Tas ir lieliski un tā tālāk. Bet…
Kur tad paliek vīrieši?
Ak dievs! Deivid, apklusti!
-Šī ir Popijas lielā diena, tāpēc… -Jā, zinu.
-Popij, ko tu dari? -Krabju grauzdiņš.
Neēd krabju grauzdiņus! Tev pūtīsies vēders.
-Ak kungs, tu ēd kā bērns. -Neēdu vis.
-Kā Halovīna soma. -Pretīgi!
Paklau, esmu boss. Varu ēst, ko gribu.
Nē, nevari. Tev jāuztur tonusā kā prāts, tā ķermenis.
Domā, man patīk pūlēties, lai izskatītos šādi? Nē.
Bet es esmu alfa, un tas pieder pie bosa statusa.
Tā tas ir darīts vienmēr.
Varbūt es negribu darīt tā, kā darīts vienmēr.
Lieliski. Piezvanīsim dokam Braunam, lai atbrauc ar DeLorean.
Atgriezīsimies pagātnē, lai mainītu cilvēka dabu.
Kas ir doks Brauns?
Joks! Es jokoju. Man padodas joki.
Tieši to es saku. Joki neder.
-Popij! -Es nesapratu.
Tevi sauc. Laiks iet.
Tā, atceries: šī ir tava zvaigžņu stunda. Izturies dabiski!
Bet atceries: rīkojies pretēji saviem instinktiem!
Lasi no titru mašīnas, ja? Es to runu rakstīju visu nakti.
Jā. Pag, tu…
-Runu rakstīji tu? -Jā, viņam padodas runas.
Man padodas citas lietas. Nevis runāšana.
Bet citas darba lietas, kas nav saistītas ar vārdiem.
Apžēliņ! Nenovirzies no uzrakstītā teksta!
Un neaizmirsti smaidīt! Tev jāizskatās pieejamai.
-Deivid, klusu! Viņai sanāks. -Jā.
-Man sanāks. -Bet noteikti smaidi!
Jā. Bet ne tā.
Mazliet vairāk. Labi, tas der. Lai paliek!
-Lieliski. -Izskaties lieliski.
-Aiziet! Ejam! -Lai veicas!
Ej priekšā! Staltu stāju, meitēn!
-Jā, sieviete. -Sieviete.
Tā, ievadā es viņam parādīšu lielo bildi.
-Tev ir jaunākais PowerPoint? -Jā.
Lieliski. Un, K. V.,
tiešām negribi, ka jauno izcelsmes stāstu izstāstu es?
Tas būtu mazāk dīvaini.
Muļķības! Es alkstu dot savu artavu.
Es to izstāstīšu ar pilnu pārliecību.
Ak kungs! Džo, tas izskatās vienreizīgi.
Liku māksliniekiem uzbliezt. Tas bija viegli.
Patiesībā tas nebija viegli. Un mēs to neuzbliezām.
Strādājām caurām naktīm, lai laikus paveiktu jūsu visu projektus.
Tu tiešām ieguldīji lielu darbu un visu izdarīji.
Paldies.
Piedod! Es runāju ar Džo.
Nu, es tikai gribēju pateikt…
Atvaino!
Nu… paldies,
laikam, par to…
ka atraisījāt manī labākās īpašības.
Kas notiek? Tu runā no sirds?
Jā.
Nē, ej galīgi!
Dāmas, starp citu,
dzirdēju, ka jūs abas esat pāris.
-Dikti feini! -Super!
Izslēdzam viņam skaņu?
Velns! Viņš nāk.
Esmu klāt.
-Sāciet! -Tā ir Kašķīgā kaza.
Lopu kaušana.
Siltumnīcefekta gāzes.
Dzīve krātiņā bez gaisa, ko elpot.
Lauksaimniecības industrija…
Nē. Neder. Izmetiet!
-Ko? -Kašķīgā kaza ir beigta.
-Pag! Tu likvidē mūsu spēli? -Nē, nē. To likvidējāt jūs,
pārsarežģījot vienkāršu naudas raušanas programmiņu.
Es viņām teicu, ka tai jābūt vienkāršai.
Bet viņas to sabojāja ar kreiso ideoloģiju un naidu pret vīriešiem.
Velns parāvis, Džo! Domāju, ka esam komanda.
Mēs to uztaisījām kopā. Viņa mūs uzmet.
Taisnība, Džo?
Jā.
Pameti kuģi, kolīdz redzēji, ka tas grimst?
Piesavinājies nopelnus, bet ne vainu?
Malacis, Džo!
Tā ir vērtīga mācība. Labi. Uz redzīti!
Atā, lūzeres!
Piedod!
Reiča, viss kārtībā. Viss normāli.
Mēs tiksim tam pāri.
Jā. Mēs tiksim tam pāri. Tas ir sīkums.
Patiesi. Tāds nieks mūs neizšķirs.
Mēs taču esam trijotne, vai ne?
Labi.
Lūdzu, sagaidiet uz skatuves
Mythic Quest radošo līdzdirektori Popiju Lī!
Paldies, Treisij.
Man ir gods būt šeit
starp vadošajām sievietēm mūsu nozarē.
Bet kādam ir jābūt izcilam vadītājam? Būt par vadītāju ir…
Tā titru mašīna ir ļoti tālu.
Piedodiet!
Man vajag… Piedodiet!
Mana konfekte.
Labi, tagad es redzu…
ka jūs visi uz mani skatāties.
Labi.
Būt par vadītāju ir…
Kleita tik cieša.
Piedodiet! Man vajag…
Tā. Nu es varu uzelpot.
Ups! Palaidu vējiņu.
Dzirdējāt? Varbūt ne. Tas no krabju grauzdiņiem.
Nolādēts!
Piedodiet! Man šis nepadodas.
Es neesmu alfa.
Es cilvēkus neiedvesmoju, un es ne vienmēr smaidu.
Un dažreiz es darbā raudu bez iemesla -
pietiek ar to, ka sāku domāt par raudāšanu.
Un tad tas sāk notikt,
un es jūtu, ka tas sāk notikt tagad.
Tāpēc es turpināšu un ātri pabeigšu runu.
Es neesmu gara, neesmu nekāda modele.
Un sākas asaru plūdi. Nezinu, kāpēc.
Varbūt vainīgs estrogēns. Nezinu.
Paklau!
Es nevaru apsolīt, ka vienmēr attaisnošu citu cerības.
Bet varu apsolīt - kā vadītāja es strādāšu no sirds.
Un tas nozīmē, ka dažreiz tas varētu izskatīties šādi.
Bet es neatvainošos,
jo man ir apnicis atvainoties.
Visu laiku.
Nē, es darīšu visu, kas manos spēkos, lai būtu pēc iespējas labāka priekšniece.
Un zināt, kāpēc?
Tāpēc, ka es nemaz… Es nezinu… Pie velna visus!
Kāpēc vispār ļāvāt man teikt runu?
Man nevajag dot vārdu. Es nesaprotu, par ko runāju.
Es nezinu, ko sievietes grib. Nezinu, ko es pati gribu.
Laikam jau gribu būt boss. Tikai…
Man ir sajūta, ka es te augšā vienkārši muldu un piržu.
Jau atkal, starp citu.
Šķiet, ka man ir alerģija pret krabjiem.
Paldies.
Sasodīts! Viņai izdevās.
Laikam viņa tomēr spēj iedvesmot. Pat nevajadzēja tavu palīdzību.
Kā tā? To runu rakstīju es. Jau teicu.
Bet viņa nevarēja izlasīt.
O jā! Tas viss bija runā. Skaties!
"Izliecies, ka nevari izlasīt. Uzliec brilles.
Sāc ar: "Es neesmu alfa.""
Bet viņa raudāja.
Jā. "Es neesmu modele.
Te sāc raudāt. Vaino estrogēnu."
-Kā zināji, ka viņai pūtīsies vēders? -Krabju grauzdiņi? Noliku speciāli.
Zināju, ka tos ēdīs, lai gan ir alerģiska,
jo viņa nevalda pār sevi.
-Sasodīts! -Jā.
Viņai izdevās. Nu man viņai jāpiešķir jauni programmētāji.
Jā.
-Pag, ko? -Jā. Viņa man vakar piezvanīja.
Teica, ka uztraucoties par runu
un uzstāšoties tikai tad, ja piešķiršu jaunu komandu.
Un tad viņa piezvanīja man un pateica, ka ar lielāko prieku teiks runu,
bet tikai tad, ja to uzrakstīšu es.
Viņa panāca no mums, ko gribēja.
Ak dievs! Man uzmetās zosāda. Viņa mūs iedvesmoja.
Nē, neiedvesmoja. Viņa ar mums emocionāli manipulēja.
Kāda atšķirība?
Tas haotiskais cilvēciņš ir boss.
Tulkojusi Aija Apse