NASIPAPI
Mi a helykó, nasimakik? Itt a ti jó öreg NasiPapitok,
és készen állok benassolni magam Gamaron kriptájába! Hajrá!
Mi jót csináltok ma? Én később elmegyek a nagyimhoz.
Van egy szuper kutyája, akit imádok. A neve Carl.
- Látod, Jo? Ez a kölyök az új Kakis. - Mekkora szarrakás!
Nem, inkább pénzrakás.
NasiPapinak óriási követőtábora van,
ami kell nekem.
Brunyálnom kell, mindjárt jövök.
Sétáljunk egyet!
Jo, az MMO-k a játékvilág dinoszauruszai.
Ideje meghódítanunk a mobilokat.
- Mert a mobil a jövő. - Nem, a mobil a jelen.
A jövő a teljes mozgásszabadságot kínáló szadomazó VR-szexcuccoké,
de ne szaladjunk ennyire előre!
Piacra dobok egy mobiljátékot.
- Szívesen segítek. - Sajnálom, Jo, de nem tudsz.
A mobiljátékok bűzlenek az Y generációs életérzéstől,
ami belőled, a korod ellenére, teljesen hiányzik.
Tudom, kik bűzlenek tőle.
Jó ötlet fogni egymás kezét?
Nem tudom!
De az tuti, hogy nem csináltunk semmi rosszat. Vagy igen?
Dehogy!
Csak nem mindegy, hogyan közöljük az emberekkel.
Ja, igaz. Oké…
Nagy csinnadrattával jelentsük be?
Vagy… Nem, oké.
Talán jobb, ha egyesével közöljük pár emberrel,
- aztán ők majd terjesztik a hírt. - Aha.
- Így lényegében mindenkit beavatunk. - Ja.
A lényeg, hogy finoman intézzük a dolgot.
Lebuktatok!
Basszus! Oké…
- Jo! Várj! - Mindenkinek elmondtuk volna.
De ha lefekszel valakivel az irodából, az kényes téma.
Én arról beszéltem, hogy késtetek.
Nos, ez esetben itt a remek alkalom, hogy közöljük veled…
Rachel és én egy pár vagyunk.
És?
- És gondoltuk, tudatjuk veled. - Miért?
Mert fontosnak véljük, hogy tudjon róla az iroda?
A tesztelők dugtak!
- Jo! - Jo!
Ébresztő, kislányok! Ideje feleszmélni az álomvilágotokból,
senkit se izgat a téma!
Most pedig húzás dolgozni!
Kösz, hogy beugrottatok. Volna egy kérdésem.
- Mit gondoltok a mobiljátékokról? - Ratyik.
Ja. Azok nem is játékok.
Csak fostalicska appok kakáló embereknek.
De te odalehetsz értük, mert teletolhatók mikrotranzakciókkal
- a középkorú nők lehúzásához. - Hé, több tiszteletet, tesztelő!
Jo, jól mondja a csaj. Odavagyok értük, és pontosan ezért.
Úgyhogy kell nekem egy egyszerű mobiljáték, amit ti terveztek meg.
- Tervezzünk egy saját játékot? - Három másodpercet kaptok,
hogy győzzön a becsvágy az erkölcs felett. Három, kettő…
- Vállaljuk! - Sima liba!
Príma! Jo, te vagy a producer.
Legyen meg a koncepció és a játékmenet alapja a hét végéig!
Mi? Én nem akarok ezekkel a gyöksikkel melózni! Tőled kellene tanulnom.
Fogsz is. Az, hogy ezekkel a gyöksikkel melózol, a kiképzésed része.
- Rendben. - Oké…
Nos, ez igazán izgalmas megbízás, Brad, de a tisztánlátás kedvéért
jobb, ha tudod, hogy… Dana és én egy pár vagyunk.
- És? - Én is ezt mondtam.
Csak azt gondoltuk, hogy esetleg érdekel.
Totál hidegen hagy az életetek.
A magánügyeiteknek semmi hatásuk nincs a stúdió működésére.
Röhejes és felháborító, hogy azt hittétek, van.
De nem nevetek, és fel sem háborodom,
ezzel is nyomatékosítva, mennyire nem érdekeltek.
Oké, akkor jó… asszem.
- Mit ácsorogtok még itt? - Ja, nyomás, lányok!
Szüljük meg azt a játékot!
Mozgás! Tűnés!
Számíthatsz rám, főnök.
Sokkal inkább egyfajta érzésről van szó.
Mohalepte erődítményeket látok.
Ezüsttől és aranytól csillogó városokat.
Leheletnyire régies kastélyokat látok.
Ezt meg hogy érted?
Nincs olyan, hogy leheletnyire régies. Egy kastély vagy régies, vagy nem.
- Valami ilyesmi? - Igen!
- Pontosan így képzeltem el! - Hogyan…
Öcsém, eldobom az agyam tőletek!
Támad egy őrült ötletem, és pillanatok alatt megalkotjátok!
Nos, azért egy teljes, minőségi renderelés jóval több időt vesz igénybe.
Ja, igaz, úgyhogy munkára fel!
Máris? Semmi részletes koncepció?
Nem kell. Tökéletes lesz, ha meg mégsem, majd kijavítjuk.
Világos, de ha most tisztáznánk a részleteket,
nem kellene később javítgatnunk. Eddig sosem sikerült elsőre.
Ne szerénykedj! Simán megoldjátok.
Most pedig átadom a terepet Poppynak. Innentől átveszi az irányítást. Poppy!
Hali, skacok! Engem az izgat igazán az új kiegészítővel kapcsolatban,
hogy a játékosok folyamatosan alakíthatják majd a környezetet.
Szóval, mondhatni,
a játékosok művészekké válnak.
Ez kissé furán hangozhat a művészeti részleg számára.
Igen, de semmi pánik, hiszen továbbra is szükség lesz rátok!
Tengernyi művészeti melótok lesz.
Mindenekelőtt az építőanyagok megtervezése.
Gondolok itt például a téglára.
Vagy épp a cementre.
Meg a… tömítésekre.
Rajzoljunk tömítéseket?
Igen, azokat. Rajzoljatok tömítéseket!
Azt rajzolsz, amit mondok, ember!
- Hogy is hívnak? - A neve Phil.
Nem jegyzem meg minden középkorú, fehér ürge nevét, aki megfordul itt.
Már tíz éve melózom itt.
- Csak így tovább, Pop… - Rajzolj, amit mondtam, oké?
Rajzolj izéket, építőizéket, meg miegyebet!
És holnap prezentáld őket, Phil!
- Most akkor mire fókuszáljunk? - Mindkét dologra.
Inkább a bőség zavarában legyünk!
Ha valamelyik nem jönne be, kukázzuk, és kész.
Le a kalappal előttetek, skacok! Komolyan, lenyűgözően dolgoztok!
Hihetetlen, hogy itt vagyunk!
Gondolj bele, hány legendás karaktert álmodott meg Ian ebben a teremben!
Ne is mondd!
Bevallom, megkönnyebbültem, hogy senkit sem izgat a kapcsolatunk.
Én is így érzek. Őszintén felvállalhatjuk egymást.
Az őszinteségről jut eszembe, irtó dögös vagy ebben a mo-cap ruciban.
- Ebben a mo-cap ruciban? - Bizony.
- A sárga pöttyökkel? - Aha.
- Ilyen pózban? - Igen.
Okés, jöjjön egy kis riszaparti!
Hé! Nem azért jöttünk, hogy ollózzatok.
Vár a munka. Válasszatok már karaktert vagy valamit!
Oké.
Mi lenne, ha egy lovagról szólna a játék?
Egy női lovagról. Menő lenne egy vagány harcosnőként játszani.
Nem is tudom… A mobiljátékok lényege az egyszerűség, nem?
Mi lenne, ha, mondjuk, egy állatról szólna?
- Állatról? - Aha.
Figyu, vannak állatmodellek?
Disznó, tyúk, róka, ló, kecske, kenguru, csiga…
Kecske! Igen! Kecske akarok lenni.
Királyság! A comptoni uncsitesóimnak
volt egy kecskéjük, ami csupa elmeroggyant dolgot csinált.
És így ment.
Pámpillának neveztük el.
- Nagyon cukin csinálod. - Idiótán nézel ki.
Talán mégsem cukinak kéne lennem, hanem Jóra kéne hajaznom.
Ó, tényleg! Te is lehetnél komor.
„Üdv, Jo vagyok, a búskomor kecske!”
Megvan! „Komor kecske!”
- Király cím! - Telitalálat!
Komor kecske!
Eszem-faszom megáll ezektől!
David, új programozókra van szükségem.
- Nincs szüksége. - De van!
Az új kiegészítőn dolgozók csakis Ianre hallgatnak.
Mert én tudok bánni velük.
Nem, csak megszokták, hogy te vagy a főnök.
Kell egy új csapat, akik istenként tekintenek rám,
félelemmel vegyes csodálattal.
Hiába kap egy új csapatot, velük is ez lesz a helyzet.
Senki nem kap semmit, ugyanis nem ezért rendeltelek ide titeket.
- Iderendeltél minket? Nem rémlik. - Nekem sem.
Azért, mert David erőtlen vezető, akinek semmi karizmája.
- Te is ilyenné akarsz válni? - Dehogyis!
Szólhatnék? Mármint szót kérek.
Azaz én beszélek! A péntek miatt rendeltelek ide.
Mi lesz pénteken?
Felszólalsz a Nők a játékiparban nevű ebéden.
Ja, tényleg! De kihagyom.
Mi? Dehogy hagyod ki!
Hisz egy remek alkalom, amikor is
elismerik és ünneplik a játékipar nőit, és ez nagyon fontos…
Légyszi, ezt ne… Szóval nagyon fontos a montrealiaknak, nekem és az állásomnak.
Úgyhogy igenis ott leszel, némber, vagyis Poppy.
Szépen mondasz pár szót a nők egyenjogúságáról,
és ez így lesz, mert én azt mondtam! Világos?
Figyelj csak, Pop! Davidnek most az egyszer igaza van.
Ez egy remek alkalom lenne, hogy megvillantsd az új képességeidet.
Poppy, megtanítom neked, hogyan inspirálhatsz tömegeket.
Kösz, de megvan a magam vezetési módszere.
Az én módszerem működik is.
Csak azért, mert te izgalmas dolgokat vázolsz fel,
én meg technikaiakat.
Építőanyagokról beszélve nem lehet inspirálni az embereket.
Nem-e?
Akárcsak az élet, változik.
Megkeményedik,
de a kohéziós ereje révén ellenáll minden elemnek.
Jégnek, szélnek, tűznek, víznek.
Ugyanakkor nem csupán házakat tart egyben…
hanem mindannyiunkat.
Ez volna…
a tömítés.
- Ez kész röhej! - Valami ilyesmi?
Igen! Telitalálat, Kevin!
Istenem, egyszerűen… Mindig beletrafálsz!
- Mi a véleményed? - Hogy ez baromság.
Igazán? Akkor miért lettél libabőrös?
Nem is lettem liba…
Ez csak önkéntelen reakció az…
- Az inspirációra? - Nem!
Nem inspiráltál, hanem érzelmileg manipuláltál.
Az nem ugyanaz?
Ian, csak hogy tisztán lássak…
Azt akarod, hogy ezen is kezdjünk el dolgozni az eddigi ötletek mellett?
Bizony, pajti. Varázsoljatok el, ahogy szoktatok!
Csakhogy ez nem varázslat.
Tehetséges művészek csapata vagyunk,
és hosszú órákat ölünk ezekbe az összetett látványtervekbe.
Biztos, de nem rám tartozik, hogyan készül a kolbász.
Szó sincs kolbászról. Én nem böllér vagyok.
Szépművészetből mesterdiplomáztam.
Hé, ez nem életútinterjú! A kezed járjon, ne a szád!
Én is épp ezt akartam mondani.
- „Ez nem életútinterjú.” - Fosta a szót.
- Egy hullámhosszra kerültünk volna? - Lehet.
Szeretnéd, hogy…
Ja, taníts meg, hogyan kell inspirálni!
Okés, vágjunk bele!
Nekem is kell fogpiszkáló?
Nem, az az én sajátosságom. Neked nem…
Megyek dumálni a gyerekeimmel FaceTime-on.
Szóval én vagyok a gazda, igaz? Befogom a kecskét,
visszaviszem a farmomra, aztán levágom a húsáért.
Ez a kapitalizmust metaforizálja.
- Aha, szuper. - Király. Okés.
Akkor kezdhetjük ezzel, aztán meglátjuk, hogyan tovább?
Persze.
- Jó kiindulási pont, nem? - Kezdetnek megteszi.
- Szia! - Szia, hát itt vagy!
Égen-földön kerestelek. Megmutathatok valamit?
- Aha. - Oké, nos,
egész éjjel fent voltam, hogy ezt összehozzam.
Mi a véleményed?
Ez nagyon jó. Tényleg, ütős.
- Ez egy kutya? - Kecske.
Csapnivaló.
Ugyan, hisz egy éjszakán át dolgoztál vele!
Nem semmi teljesítmény.
Pedig látom magam előtt.
Érted, ugye? Tudom, milyennek kéne lennie,
de egyszerűen képtelen vagyok megvalósítani.
Ja, vágom, mire gondolsz. Éppen ezért kéne még ötletelnünk.
Szerintem lehetnének társadalmilag releváns elemei is.
Egy mobiljáték legyen egyszerű, nem?
Igen, például egyszerűen bonyolult, igaz?
Ezt most nem értettem.
Atyaég! Ez az első veszekedésetek?
Nem veszekszünk, hanem összedolgozunk.
Ja.
Csak még nem teljes a kép, ennyi.
Nem teljes?
Tudod, Ian és Poppy ilyenkor mindig megakad a folyamatban.
Agyalnunk kéne még egy kicsit.
Egy kecske őrült dolgokat csinál. Mi hiányzik még ehhez?
Istenem, essünk már neki!
Majd én neked, fapina!
- Ez kicsit erős volt. - Elragadtattam magam. Sajnálom.
Ne haragudj! Ez nem volt szép tőlem.
Csak már nagyon elegem van a negatív hozzáállásodból, Jo. Érted?
Ez egy óriási lehetőség számunkra,
és számodra is az lehet, ha tevékenyen segítesz.
Ne hari!
Én tényleg segíteni szeretnék.
Akkor ne fikázz minket, hanem támogass!
Rendben. Igazad van.
Hülye, barom állat! Faszfej! Köcsög!
Hozd helyre a dolgot, te kretén, állat, faszfej!
Nem producer vagy, hanem egy szarrakás.
Egy rakás szar vagy, ahogy mindenki mondja!
Hahó! Jo?
Minden okés veled?
Igen, én okés vagyok, ti meg leszbik.
Hetero producer vagyok, most pedig döntést hozok.
Rachelnek van igaza. Hiányzik még valami.
És tudom is, hogy mi.
- Éspedig? - Háttérsztori!
Magányosan, reménytelenül jár-kel.
Lemondtak róla az istenek, komorság és gyötrődés jutott sorsául.
Rettenthetetlen alakja messzi földeken cirkál,
folyton-folyvást lakmározik és falatozik, mégis képtelen jóllakni.
Nem más ő, mint a Komor fecske!
- „Fecske”? - Kecske, nem fecske, C.W.
Tényleg? Pedig én „fecskét” hallottam!
Ez mindent megváltoztat.
Nem lehetne repülő kecske?
Nem. Senki nem akar repülő kecskeként játszani.
Sajnálom. Elcsesztem.
Feleslegesen pazaroltam az időnket. Haszontalan vagyok.
Egy kibaszott seggfej vagyok!
Nyugi, Jo! Nincs semmi baj.
Nem vagy haszontalan. Ez…
Ez a kreatív folyamat része. Igaz?
- Igen. - Tényleg?
Aha. Kivéve az a része, hogy egy 80 éves fickóval kamozunk.
- Ez elég fura. - Ja, szerintem is.
És nem kell háttérsztori. Van egy komor kecske,
ami éjjel-nappal konzervdobozokat zabál.
És ez alkotná a játékmenet hurkát.
Ja, tökre.
De nem ártana, ha a kecske mondana is valamit. Valami fontosat.
- Ja. - Nem mond semmit, mivel kecske.
- Most veszekszetek? - Nem.
Akkor jó! Ez tök szuper!
Megy az adok-kapok, oda-vissza,
a kreatív folyamat részeként.
Bedobsz egy ötletet, erre ő bedob egy másikat,
amit te elkapsz, és visszahajítasz.
Tök király, ahogy elmerülhetek a kreatív elmék tengerében.
Ha bármit tehetek értetek, szóljatok!
Odateszem magam. Kő kövön nem marad!
Jo, mintha téged jobban izgatna a projekt, mint minket.
Okés, időt kérek! Figyu, Dana! Össze tudunk hozni egy király játékot.
Nem érhetjük be kevesebbel, a csúcsra kell törnünk.
- Bízol bennem? - Bízom benned.
Oké.
Bizalom!
Mi van? Ez jó, nem?
De.
Bárcsak én is ott lehetnék, hogy beszállhassak a markolászásba!
Lejjebb tudnátok hajtani a laptopot egy hangyányit?
- Fuj! - Elég lesz.
Jobb, ha home office-ban marad. Befejeztük.
Szia, Linda! De jó látni! Csini vagy.
Köszi.
Csá!
Hol van Poppy? Mindjárt kezdődik!
Egy kissé feszeng a kinézete miatt.
- Támogatásra szorul. - Légyszi, ne!
Ugyan, Poppy! Remekül festesz. Bújj elő!
Káprázatosan nézel ki, Poppy.
Nyomorultul érzem magam.
Emeld csak ki a külsődet! Az emberek követik a jóképű és csinos vezetőket.
Szomorú, de ilyenek az emberek. Hajolj meg a tény előtt!
Attól tartok, ha most egy kicsit is meghajolok, kivillan a seggem.
Mi… Mi volt ez? Mit csinál?
Poénkodik. Ne poénkodj!
Semmi szín alatt ne poénkodj!
- Nem vagy vicces. - Na és? Kit izgat ez a szar?
„Nők a játékiparban”? Ez az egész rendezvény egy színjáték,
amivel az iparág leplezni próbálja a csúf igazságot.
Hé! Vedd komolyan a dolgot!
Nem mindenki részesül ám ilyen megtiszteltetésben! Én sosem fogok.
Az én időm lejárt, de nincs ezzel gond.
Tök jó, hogy piedesztálra emeljük a nőket, de azért mégis…
A férfiak már labdába sem rúghatnak?
Atyaég, David, fogd már be!
- Ez Poppy nagy napja, szóval… - Igen, tudom.
- Poppy, mit művelsz? - Falatozom.
Ne fald a rákfalatkákat, durrogtatni fogsz tőlük!
- Úgy zabálsz, mint egy gyerek! - Nem is!
- Mint egy halloweeni kosárka. - Undorító!
Már főnök vagyok! Azt eszem, amit akarok!
Nem, tévedsz! Az ép lélek mellett az ép testre is törekedned kell.
Szerinted én örömmel szenvedek ezért a testért? Nem.
De alfának kell lennem, ez a főnökséghez tartozik.
Ősidők óta így megy ez.
És ha én nem az ősi módi híve vagyok?
Nem gáz. Rácsörgünk Brown dokira, hogy izzítsa be a DeLoreant,
aztán újraírjuk a történelmet.
Ki az a Brown doki?
Vicc volt! Vicceltem. Jók a vicceim.
Nem, nagyon nem jók. Ne erőltesd!
- Poppy! - Nem is értettem.
Neked szólnak! Ideje menned.
Ne feledd: ez a te nagy pillanatod! Viselkedj természetesen!
De ne csinálj semmit ösztönösen!
Csak olvass a súgógépből! Egész éjjel dolgoztam a szövegen.
Ja. Várjunk! Te…
- Te írtad a beszédjét? - Aha, ért hozzájuk.
Én másban vagyok jó. Nem a dumálós dolgokban,
hanem a többi… nem dumálós munkafolyamatban.
Jesszus! Nehogy eltérj a súgógéptől!
És ne felejts el mosolyogni! Emberközelinek kell tűnnöd.
- Pofa be! Megoldja. - Jó.
- Megoldom. - A fő, hogy mosolyogj!
Ennyire azért ne!
Egy kicsit szélesebben! Oké, most jó. Maradj így!
- Príma. - Elbűvölő vagy.
- Nyomás! - Sok sikert!
A színpad a tied! Hajrá, csajszi!
- Inkább nő. - Akkor nő.
Okés, akkor én kezdem a körvonalazással.
- Frissítetted a PPT-t? - Aha.
Remek. Figyu, C.W.!
Biztos ne én ismertessem az új háttérsztorit?
Úgy talán kevésbé lenne furi.
Ugyan, badarság! Szomjazom a közreműködésre.
Átütő erejű előadásra számíthattok tőlem.
Szent szar! Jo, ezek rohadt jól néznek ki!
A művészeti részleggel dobattam össze. Semmiség.
Ami azt illeti, nem semmiség. És nem csak úgy összedobtuk.
Egész éjjel dolgoztunk, hogy mindenki mindennel időre elkészüljön.
Akárhogy is, elképesztő, úgyhogy le a kalappal!
Köszönöm.
Bocsesz, de Jóhoz beszéltem.
Nos, szeretném, ha tudnátok, hogy…
Bocsika.
Izé, köszönöm…
meg ilyesmi, hogy…
hogy kihoztátok belőlem a legjobbat, meg hasonlók.
Mi történik? Őszinteségi rohamod van?
Igen.
Dehogy, francokat!
Jut eszembe, hölgyeim,
hallottam, hogy összejöttetek.
- Nagyon adom! - Remek…
Lenémítsuk?
Basszus, jön!
Itt vagyok.
- Halljam! - Íme a Komor kecske!
Vágóhidak.
Üvegházhatású gázok.
Ketrecbe zártság, légszomj.
A mezőgazdasági ágazat…
Á, felejtős! Kapcsold ki!
- Mi? - A Komor kecske halott.
- Várjunk! Kinyírod a játékunkat? - Nem én! Ti nyírtátok ki,
amikor túlbonyolítottatok egy egyszerű, pénzlehúzós tucatjátékot.
Én mondtam nekik, hogy legyen egyszerű,
de sikerült szétbarmolniuk a balos, cerkagyűlölő mentalitásukkal.
Mi a fasz, Jo? Tudtommal egy csapat vagyunk.
Közösen hoztuk össze, most meg elárul minket!
Igaz ez, Jo?
Igen.
Elhagytad a hajót, amint süllyedni kezdett?
Szarban hagytad a többieket?
Szép munka!
Ti pedig okuljatok belőle! Szevasztok!
Csákó, lúzerek!
Sajnálom.
Semmi baj, Rach. Nem gáz.
Átvészeljük valahogy.
Ja, átvészeljük. Nem nagy ügy.
Ahogy mondjátok! Ennyivel nem tudnak megtörni minket.
A mi édes hármasunk verhetetlen.
Na jó…
Következik a színpadon
a Legendás Kaland kreatív társrendezője, Poppy Li!
Köszönöm, Tracy.
Megtiszteltetés, hogy itt lehetek,
az iparágban vezető pozíciót betöltő nők körében.
Vajon mitől lesz jó egy vezető? A vezetői képesség…
Hű, de messze van a súgógép!
Bocsika.
Csak előkapom… Bocsi.
Csak egy cukorka volt.
Na végre! Most már látom…
hogy mindenki engem bámul.
Oké.
A vezetői képesség…
Ejha!
Hű, de szorít a rucim!
Bocs, de muszáj…
Azta, micsoda megkönnyebbülés!
Hoppá, pukiztam!
Hallatszott? Talán nem. A rákfalatkák műve.
Francba…
Sajnálom, nekem ez nem megy.
Én nem vagyok alfa.
Nem lesznek libabőrösek tőlem az emberek, és nem mosolygok megállás nélkül.
És a helyzet az, hogy munka közben néha sírva fakadok,
mégpedig minden ok nélkül. Pusztán attól, hogy a sírásra gondolok.
Egyszerűen csak megtörténik, és érzem, hogy most is ez lesz,
úgyhogy, bele is húzok, mielőtt szétcsúszom.
Nem vagyok magas, sem topmodell.
Tessék, máris bőgök! Gőzöm sincs, miért.
Talán az ösztrogénszintem miatt. Nem tudom…
Sajnos…
azt nem ígérhetem meg, hogy mindig fel fogok érni mások elvárásaihoz.
Azt viszont garantálhatom, hogy apait-anyait beleadok vezetőként,
vállalva akár az ilyen helyzeteket is.
És nem fogok szabadkozni,
mert elegem van a szabadkozásból, az állandó szabadkozásból!
Minden erőmmel kizárólag azon leszek, hogy a lehető legjobb főnök legyek.
És megmondjam, miért?
Mert rohadtul nem… Nem is értem… Mindenki bekaphatja!
Mit keresek ezen a színpadon?
Nem kéne itt állnom, mivel gőzöm sincs, miket beszélek.
Hogy mit akarnak a nők? Azt se tudom, én mit akarok!
Talán csak annyit, hogy főnök lehessek, de helyette itt karattyolok és fingadozom!
Amúgy megint eleresztettem egyet!
Az is lehet, hogy allergiás vagyok a rákra!
Köszönöm.
Szent szar! Megcsinálta!
Mégis képes inspirálni másokat! És a segítséged nélkül csinálta.
Tessék? Mondtam, hogy én írtam a beszédjét.
De nem látott el a súgógépig.
Ja, hogy az? Az a terv része volt. Nézd csak!
„Csinálj úgy, mintha nem látnál jól! Tedd fel a szemüveged!
Kezdj azzal, hogy nem vagy alfa!”
De hát sírt!
Bizony. „Nem vagyok topmodell.
Itt kezdj el sírni! Okold az ösztrogénszinted!”
- És mi van a durrogtatással? - A rákfalatkákat én intéztem neki.
Allergiás rá, de tudtam, hogy akkor is bezabál belőle,
mert kurvára zakkant.
- Beszarás! - Az.
De megcsinálta, úgyhogy jövök neki egy csapat programozóval.
Ja.
- Ácsi! Mi van? - Tegnap este felhívott.
Azt mondta, tökre izgul a beszéd miatt,
és csak úgy vállalja, ha kap egy új csapatot.
Engem is felhívott.
Nekem azt mondta, tök szívesen mond beszédet,
de csak akkor, ha én írom meg neki.
Önös érdekből kihasznált minket!
Atyaég! Libabőrös lettem. Sikerült inspirálnia minket.
Francokat! Csak érzelmileg befolyásolt minket.
Az nem ugyanaz?
Az az eszelős nőszemély főnökké érett.
A feliratot fordította: Sikos Dániel