Ir tai yra „Eliziejaus laukai“.
Ką pasakysit?
Nuostabu.
- Verčia kuklintis. - Tobula.
Ar ne? Taip ir maniau, kad jums patiks.
Galėčiau panaudot šią plėtotę pozityviam socialiniam pokyčiui.
Viešai.
Reabilituoti savo įvaizdį. Padaryti pasauliui gerą darbą.
Skamba taip, lyg norėtum padaryti gerą darbą sau.
Finansinės galimybės – begalinės.
Mūsų niekas nesustabdys.
Deividai, būsim kaip katalikų kunigai paturbintame ledų furgonėlyje,
lekiančiame 320 km per val., kurio nepavys jokie farai.
Aš taip nesakyčiau. Nekalbėk taip.
- Aš sutinku. - Aš dar nieko nepasiūliau.
Aš jau esu geriausia savo kartos programuotoja,
bet dirbdama su Pope
galiu tapti geriausia visų kartų programuotoja.
Ir tai verčia kuklintis.
Nematau čia nieko kuklaus. Bent pati girdi, ką sakai?
Popė grįžta, taip?
Taip, grįžta.
Įkalbėjau ją likti.
Dar vienas mano veiksmingo vadovavimo pavyzdys.
Privertei apgaule nėščią moterį likti darbe
vietoj to, kad leistų laiką su savo būsimo kūdikio tėvu.
Ne. Ji pati norėjo pasilikti.
Na, tada tu nieko nepadarei.
Kur tas tavo veiksmingumas?
Klausykit, neturiu laiko veltis į smulkmenas, aišku?
Esmė ta, kad šiandien iš Monrealio atvyksta Žakas ir Žanas Lukas,
todėl prašau man padėti juos tinkamai priimti.
- Aš galiu. - Puiku.
O tu įkalbėk kūrybininkus
ir paaiškink jiems, kodėl geimeriams jis turėtų patikti.
Kukliai pažadu tai padaryti.
Reičele, galiu tikėtis, kad tu tylėsi?
Taip, būtent taip. Gerai. Puiku. Na, džiaugiuosi, kad susitarėm.
Aš jus palieku.
Pagrindinis mano gyvenimo tikslas – tapti Žako ir Žano Luko asistente.
Tai mano didžiausias troškimas ir slapčiausias noras.
Visos mano naktys ir savaitgaliai.
Ne vieną mėnesį kūriau šį planą
ir šiandien pjausiu tai, ką pasėjau.
Aš tau padėsiu tiek, kiek tai padės man.
Po to man bus nusispjaut, ar tu gyvensi, ar mirsi, Deividai.
Aš neprapulsiu.
A komanda – vėl kartu!
- Atsiprašau, kokia komanda? - Prašiau patylėti.
Labai pažįstamas beldimas.
Labai pažįstamas vaizdelis.
- Tavo plaukuose lipni juosta? - Ko atėjai?
- Nori, kad ištraukčiau? - Ne.
- Kaip nori. - Maniau, kad išėjai iš darbo.
Neturėtum dabar žaisti golfo su Džeku Nikolsonu?
Džeku Niklosu.
Džekas Niklosas yra garsus golfo žaidėjas.
Džekas Nikolsonas – garsus aktorius.
Nors mielai pažaisčiau su jais abiem.
Kodėl tu čia?
Ne. Klausimas, kodėl tu čia?
Neturėtum būt pakeliui į Nyderlandus?
Kažkam iš mudviejų reikia likti dėl „Eliziejaus laukų“.
Nereikia.
Mes abu galim eiti savo keliais,
ir, jei atvirai, taip bus geriausia visiems.
Tik ne „Fantastiniam žygiui“.
Jiems viskas bus gerai. Be mūsų – dar geriau, jei ką.
O kaip plėtotė?
Ta, kuriai atidavėm savo sielas.
Negali likti FŽ ir būt nelaiminga,
dirbdama iki nukritimo ir dėl to nekęsdama manęs.
O aš negaliu likti, nes tai, kad sėdėsiu prie savo stalo
ir pažiūrėjęs į kairę nematysiu tavęs, man būtų tikras pragaras.
Nuoširdžiai atsakyk man, negi tu nejaustum to paties?
Kodėl tu negali pasikeisti?
Nors truputėlį.
Visi kiti keičiasi.
Visi normalūs žmonės gali keistis.
Nežinau!
Aš nevaikštau tiek pas psichoterapeutus, kiek kiti, bliamba.
Tūkstantmečio karta! Jūs viską sugadinot...
Klausyk, aš vis bandau pasielgti teisingai,
bet kaskart išeina priešingai tikrąja to žodžio prasme.
Nežinau, kodėl aš to nesuprantu, o visi kiti supranta.
Pagaliau atsirado dalykas, kurio Ajanas Grimas nesupranta.
Gerai.
Gerai. Juokinga, tipo.
- Tikrai? - Taip.
Tu paėmei motyvą iš praeities
ir panaudojai jį prieš mane dramatišku momentu, kad sumažintum įtampą.
Faktas, kad tenka tau tai aiškinti, truputį sumažina juoką, bet...
- Aš juokinga. - Aš to nesakiau.
Pasakiau, kad buvo juokinga, bet tai nereiškia, kad esi juokinga.
Bet tai yra svarbu.
Tu sukūrei vaizdo žaidimą, mes truputį pasiginčijom,
ir galiausiai tu pasakei kai ką juokingo.
Ratas užsidaro.
O tai reiškia, kad čia tau nebėra ką veikti.
O kaip „Eliziejaus laukai“?
- Paliksim jį užmaršty? - Pope.
Pats sakei, kad tai – geriausias mūsų sukurtas dalykas.
- Pope! - Negalim jo perleisti...
Tai – tik vaizdo žaidimas.
Tik vaizdo žaidimas.
Kalba eina apie tavo gyvenimą.
Tu daugiau neprivalai būti mašina.
- Šūdas. Gerai. - Gerai.
Kodėl anksčiau negalėjai taip įtikinamai kalbėti?
Dabar man teks viską perpakuoti.
Tau nieko nereikia daryti. Viskuo pasirūpins Deividas.
Pasiimk būtiniausius daiktus ir važiuojam.
- Būtiniausius daiktus. Gerai. Taip. - Taip.
- O Dieve! - Po galais, žmogau!
Svarbiausia nepamiršk dantų šepetėlio ir burnos skalavimo skysčio,
nuo jų ir pradėk.
Jėzau.
Gerai, apsauga praneš, kai Žakas ir Žanas Lukas čia pasirodys.
Mano A komanda pasiruošus?
Na štai.
Alio.
Jie čia. Taip.
Atsiprašau, kas?
Gerai. Ačiū.
Žakas ir Žanas Lukas jau čia?
Ne. Kažkoks Žanas Žoržas.
Kas? Kas jis? Jų bosas?
Ne. Taikyk aukščiau. Jų asistentas.
Pala, ką?
Jie nė nematė reikalo asmeniškai pas mus atvykti?
Nieko nuostabaus.
Žakas ir Žanas Lukas beveik nesikalba po to meilės romano.
Jie turėjo meilės romaną?
Ne. Žakas permiegojo su Žano Luko žmona.
Ar atvirkščiai.
Tiksliai negaliu pasakyti. Su tais broliais viskas taip painu.
Jie broliai?
Įbroliai.
Žanas Žoržas yra jų tarpininkas.
Jie daro viską, ką jis pasako.
Jie besąlygiškai juo pasitiki.
Po galais, kaip mes jį įtikinsime dėl plėtotės?
Palik tai man. Pasitrauk.
Gerai jau.
Pastarąjį pusmetį
palaikiau su juo draugystę tik tam,
- kad perimčiau jo darbą. Taip. - Perimtum jo darbą.
Galiu pasinaudot naująja draugyste mūsų naudai ir įgyti jo pasitikėjimą,
kad galėčiau dar giliau įsmeigt jam peilį į nugarą.
Ir įtikinti jį dėl plėtotės, taip?
Taip. Žinoma.
Jis jau čia.
Ne. Dabar negaliu.
Visą naktį lakiau vyną ir žiūrėjau korėjietiškus serialus. Neturiu jėgų.
Kerol.
Klausyk,
žinau, kad užmezgei artimus ryšius su mūsų darbuotojais.
Su testuotojais, jei konkrečiai.
Neturiu žalio supratimo, apie ką tu.
Nejaugi?
Na, sakykim, aš nerimauju dėl tavęs
ir manau, kad tau reikėtų su kuo nors apie tai pasikalbėti.
Ne su manim. Su profesionalu.
Gal pats elkis profesionaliai ir nekišk nosies į kitų reikalus?
Šūkaus čia man apie mano intymų gyvenimą.
Verčiau būčiau likusi namie ir žiūrėjusi „Neeilinę advokatę Vu“.
Ji nesuprasta. Kaip ir aš.
Aš nešūkavau.
Žanai Žoržai.
Džozefina.
- Pagaliau pasimatėme. - Pagaliau.
Prašau čia.
Čia tavo būtiniausias dalykas?
Lempa?
Tai mano naujausias meno kūrinys.
- Geras. - Manai?
Ką jis reiškia?
Spėk.
Na, jis tuščias ir trapus.
Gražus kaip gražus kažkokio daikto karkasas.
Gal kaip...
kaip gražutėlis burbulas, kuris gali sprogt bet kurią akimirką.
Aš ne tai turėjau galvoje.
O gal tai?
Šūdas, neklausyk manęs.
Aš nemoku analizuoti meno.
Bet neprileisčiau prie jo vaiko,
kad nesudaužytų netyčia.
Viskas gerai?
- Tu gimdai? - Ne, aš negimdau...
- Ne, negimdau. - Nes ką tik išsivaliau mašiną.
Nešauk ant manęs!
- Aš negimdau! Ajanai. - Jei man teks priimti kūdikį,
- aš galiu. - Ajanai. Tau neteks priimti kūdikio.
Tiesiog pagalvojau, kad tai beprotystė, supranti?
Supranti? Kraustytis į šalį, kurioje nesu buvusi,
trečiąjį nėštumo trimestrą.
Pas savo vaikiną, kuris, jei atvirai,
kažin ar apskritai nori to vaiko.
Tai juk garantuota katastrofa, ar ne?
Klausyk, tu turi šaunų vaikiną, Pope.
Judu puikiai sutariat.
- Pats mačiau. - Taip.
Na, taip, mes sutariam,
bet juk lengva bendrauti, kai viskas susiję tik su...
Su kuo?
- Su seksu. - Seksas daromas ne taip.
- Taip. - Kaip tokiu būdu įmanoma pastoti?
Nežinau, kaip dar parodyti...
- Kuris čia Stormas? Kuri tu? - ...nes abu daro...
Tik noriu pasakyt, kad, taip, iš šono viskas atrodo gražu, bet...
bet kas, jei ten nuvyksiu, ir burbulas sprogs?
Na, taip.
Taip gali nutikti,
bet pabandyt juk galima, tiesa?
Na, kas tau belieka?
Likti čia ir bandyti atitaisyti tai, ko atitaisyt neįmanoma,
kai pati tą puikiai supranti?
Manau, turėtum išbandyt savo šansą su tuo vyruku ir...
Kaip aš visada sakau,
jei yra bent mažiausia vilties prošvaistė,
kad gali pasisekti su žmogumi, kurį myli iš visos širdies,
kabinkis į tą viltį abiem rankomis.
Tu nė karto nesi to pasakęs.
Nuolatos tai sakau.
- Nuolatos sakau... - Nuolatos sakai žodį „prošvaistė“?
- Taip. Aš dažnai jį sakau. - Nesu girdėjus, kad sakytum „prošvaistė“.
Pavartok tą žodį sakinyje.
Tik ne tame, kurį ką tik sakei.
Yra mažytė prošvaistė galimybės, kad pagadinai orą
- gal prieš 20 minučių... - Ne prošvaistė, o garantija.
Taip ir žinojau! Žinojau.
Taigi, tai – „Eliziejaus laukai“, naujausia ir puikiausia mūsų plėtotė.
Kaip ir puikioji mūsų komanda, kurią subūrė ponas Britelsbis.
Taip.
Tai – mūsų genialioji kūrybos direktorė Popė Li, kuri juda į priekį.
Finansų asas Bredas.
Bredas yra vaikinas, kuris rūpinasi mūsų pinigine.
Nereikia, prašau.
Su savo nusikaltimų bendrininke Reičele.
Aš ne nusikaltėlė. Esu geras žmogus.
Ir jos gyvenimo partnerė ir programavimo genijė Deina.
Deina su jumis!
Atsiprašau. Perėmiau Deivido manieras.
Malonu susipažinti.
Kas nors iš jų kalba prancūziškai?
Kad jie ir angliškai vos išlemena.
Šis žmogus yra sukčius.
Šitas – nenaudėlis.
Šita yra mažvaikė.
O šita – amžinai nelaiminga.
Be to, man teko lipti laiptais,
nes moteris lifte dvokė pigiu vynu.
Būtų juokinga, jei tai būtų Moljero pjesė,
bet tai – verslas.
Monrealis yra susirūpinęs.
Reikalauja pokyčių.
Galėtume padėti vienas kitam. Juk mes draugai, šiaip ar taip.
Draugai nesigviešia kito draugo darbo, ar ne taip?
Nevaidink kvailutės, Džozefina.
Šis vaidmuo labiau tinka tam vyrui su ūsais.
- Atsiprašau, ką jis pasakė? - Pagyrė tavo ūsus.
Merci labai.
Šių žmonių likimas – mano rankose.
Įskaitant ir tavąjį.
Bar bar.
- Sveika, Kerol. - Ne. Lauk iš čia.
Tik nereikia man čia muštynių ir scenų.
Kas buvo – pražuvo.
Kerol, prašau.
Mes nebesipykstam.
Taip. Mes užkasėm karo kirvį.
Nusprendėm, kad mūsų draugystė mums yra labai svarbi.
Taip, tik norėjom atsiprašyti už sukeltus nemalonumus.
Tai va, mes labai atsiprašom
ir daugiau nesipainiosim tau po kojomis.
Lik sveika.
- Amžiams. - Taip.
Minutėlę.
Žinot, juk nebūtina rinktis vieną variantą iš dviejų.
Noriu pasakyti,
kad Kerol užtektų jums abiem.
Puiku.
Ne.
- Liaukitės. - Atleisk.
- Tu... - Pamaniau...
Negaliu sakyt, kad niekada apie tai negalvojau.
Taip.
Ir aš.
Tai – tik sapnas.
Kerol reikia psichoterapeuto.
Taigi, aš priėmiau sprendimą.
Man jau metas.
Drauge.
- Šunsnukis! - Tik neverk, Džo.
Tavo padėtis ir taip tragiška.
Viso geriausio.
Taip. Viso.
Prasideda nauja era.
Nauja era? Ar tai – blogai? Nuskambėjo tai blogai.
Kažkoks keistas susirinkimas. Jis stabdo plėtotę?
Ne, ji jam patiko.
Jis stabdo žaidimą?
Ne, jis tiki jo ilgaamžiškumu.
Tai jis liko viskuo patenkintas?
Ne.
Monrealiui nepatinka kompanijos valdymas.
Šūdas. Taip ir maniau. Šūdas.
Esu priėmęs blogų sprendimų.
Nemeluosiu. Turbūt netinku šiam darbui.
Jie tavęs neatleidžia.
Jie nori paskirti žmogų, kuris tau padėtų.
Dirbam toliau.
Gerai. Puiku.
Padėtų, taip.
Prancūzas iš Kanados ar kas?
Na, man reikia žinoti, ar turiu parsisiųst
programėlę „Duolingo“, mokytis prancūzų, ar...
Tai – aš.
Mane pastūmė į šoną.
Tai tu – mano asistentė?
Aišku.
Man tai nepatinka, būsiu atviras.
Bet aš susitaikysiu.
Priimsiu tai kaip mokytojo pareigą,
nes tau teks daug ką išmokti, vaikeli.
Mane paskyrė ne tavo asistente, Deividai. O „Playpen“ vadove.
Nelabai suprantu. O jūs?
Na...
Gerai, pala.
Dabar tu – „Playpen“ vadovė?
Džo, tai didžiulis karjeros šuolis.
Taip! Kodėl nukabinai nosį?
Mano gyvenimo pašaukimas – būti asistente.
Pagelbėti, padėti,
paremti įtakinguosius.
O būdama vadove
niekada nebeturėsiu progos tapti Žako ir Žano Luko asistente.
Vis viena nesuprantu.
Dabar jūs abu lygūs.
- Lygūs? - Ant popieriaus, taip.
Bet dėl to, kad „Playpen“ yra žiauriai populiarus,
mano įtaka, iš esmės, bus didesnė.
Aišku, dabar ji yra tavo bosė.
Nepilk druskos man ant žaizdos!
- Aš... - Dabar supratai?
Ne.
PARŠELIS
Vėluoji.
Sustojai pakeliui užkąsti, storuli?
Aš neateisiu.
Gaila.
Tada turėsi atsilyginti man Rio de Žaneire.
Nuogas, žinoma.
Nebenoriu turėt su tavim nieko bendro.
Širdis man liepė persigalvoti.
Nuo kada tu turi širdį?
Man pasitaikė pelningesnė galimybė.
Perspektyvesnė už tą paprastutę „griebk ir nešk“.
Originalesnė ir...
Kūrybiškesnė?
Su amžiumi tu tapai žiauresnė.
Tokią mane ir prisimink.
Aš tau irgi turiu kai ką prisiminimui.
Rodyk duomenis.
- Kuriuos duomenis? - Bet kuriuos, Džeisonai!
Dabar geriau.
2 TERMINALAS
Pameni, kada paskutinį kartą čia buvom?
Atvažiavau tavęs pasitikti, kai tik pradėjai dirbti FŽ.
Tikrai.
Taip. Tai buvo prieš 15 metų.
Nuo to laiko 15 kartų keitei savo įvaizdį.
Antras juokingas tavo pasakytas dalykas.
Kodėl tapai tokia juokinga pabaigoje?
Visai ne. Tiesiog jau imi manęs ilgėtis.
Na, metas atsisveikint.
Gerai.
Galiu tave apkabinti?
Lik sveikas, Ajanai.
Lik sveika, Pope.
Po galais.
- Ką čia darai? - Jėzau Marija!
Ką tu čia darai?
Aš pirma paklausiau.
Atėjau susipakuot daiktų prieš išvykdamas.
Meluoji.
Nieko tu nesipakuoji.
Tu bandei dirbti, teisingai?
- Ne. Aš nedirbau. - Tikrai?
Ką tik gavau įspėjimą iš versijų kontrolės programos,
kad kažkas bandė prisijungti prie tavo kompiuterių,
bet nežinojo slaptažodžio.
Taip ir supratau, kad tai tu.
Nekenčiu versijų kontrolės programos.
Gerai jau, dirbau. Didelio čia daikto.
Ir dar kokio didelio.
Tai sumautas stebuklas, jei ką.
Tik noriu paklausti.
Ką būtum daręs, jei būtum žinojęs, kaip prisijungti?
Kaip planavai „dirbti“?
Būčiau ką nors spausdinęs.
- Ką nors spausdinęs? - Taip.
Ką nors spausdinęs ir po to ką nors sugalvojęs.
Kodėl neįlipai į lėktuvą?
Aš įlipau į lėktuvą. Taip, įlipau į lėktuvą.
Lėktuvas jau buvo ore, kai gavau įspėjimą iš versijų kontrolės.
Apsimečiau, jog prasidėjo gimdymas, kad apsuktų tą sumautą lėktuvą.
O kai nusileidom ir atvažiavo greitoji,
sakau: „Nežinau, nebegimdau.
Jis grįžo atgal.“
Tada mečiau į juos marlę, kad nukreipčiau dėmesį, ir pabėgau.
Dabar garantuotai esu įtraukta į įtartinų asmenų sąrašą.
Pasakei, kad tavo kūdikis grįžo atgal į gimdą?
- Taip. - Esi įtraukta į visus sąrašus.
Nekeisk temos.
Sakei, kad tai yra tavo pragaras.
Taip ir yra!
Taip ir yra.
Tada kodėl tu čia?
- Koks skirtumas? - Didelis.
Kodėl tu čia?
Ta plėtotė yra vienintelis dalykas, likęs man po tavęs.
Ir man buvo sunku atsisveikinti.
Maniau, kad tai – tik vaizdo žaidimas.
Taip, na...
ne tik.
Kodėl nepasakei man, kad grįžti?
Stengiausi tau duoti tai, ko tu nori.
Ten stovėdama pati man sakei,
kad laikyčiausi kuo toliau nuo tavęs.
Tą ir stengiuosi daryti.
Žinojai, kad jei man pasakysi, aš niekur neskrisiu.
Todėl nutylėjai.
Nors vieną kartą pasielgei teisingai.
Ir nieko už tai nenorėjai.
Pope, kodėl grįžai?
Na, kaip tu visada sakai,
jei yra bet mažiausia vilties prošvaistė,
kad gali pasisekti su žmogumi, kurį myli iš visos širdies...
kabinkis į tą viltį abiem rankomis.
Aš tikrai visada taip sakau.
Nespausk manęs taip.
- Aš apsisysiosiu. - Atleisk.
Išvertė Laima Banionienė