Det er så Elysium.
Hvad synes I?
Det er smukt.
- Overvældende. - Perfekt.
Jeg vidste, det lige var jer.
Jeg kan bruge det til positiv social forandring.
Offentligt. Redde mit image. Gøre noget godt for verden.
Du gør mest noget godt for dig.
Der er endeløse indtjeningsmuligheder. Vi kan ikke stoppes.
Vi vil være som katolske præster i en tunet isbil,
der kører fra strisserne med 320 i timen.
Det der ville jeg tie stille med.
- Ja tak. - Jeg har ikke tilbudt noget.
Jeg er allerede min generations bedste koder.
Et samarbejde med Poppy vil gøre mig til koderen over alle kodere.
- Det er ret overvældende. - Kan du høre, at du lyder indbildsk?
- Kommer Poppy tilbage? - Ja, hun gør.
Jeg overtalte hende og var atter den effektive leder.
Du snød en gravid til at arbejde frem for at være hos sit ufødte barns far.
- Hun ville selv. - Så gjorde du jo intet?
Ikke så "effektivt".
Jeg har ikke tid til at forklare detaljerne.
Jacques og Jean-Luc kommer fra Montreal i dag.
Og de skal besnæres.
- Den klarer jeg. - Godt.
Sig masser om det kreative, og hvorfor gamere vil elske det.
- Overvældende ja fra mig. - Fint.
Rachel, du holder bøtte.
Ja, alle tiders. Godt, alle er med på det hele.
Jeg er ikke.
Mit mål i livet er at blive Jacques og Jean-Lucs assistent.
Det er mit største ønske og dystreste begær.
Jeg har brugt al min fritid på det i månedsvis.
I dag skal jeg høste belønningen.
Jeg hjælper, hvis det gavner mig.
Ellers kan du rende og skide.
Fint.
A-holdet er på banen igen!
- Hvad er A-holdet? - Hold bøtte!
Du banker meget emsigt.
Dit look er også emsigt.
- Har du klisterbånd i håret? - Og?
- Skal jeg fjerne det? - Nej.
- Fint. - Sagde du ikke op?
- For at spille golf med Jack Nicholson? - Jack Nicklaus.
Nicklaus er golfspiller. Nicholson er skuespiller.
- Men jeg gad godt spille mod begge. - Hvad vil du?
Nej, spørgsmålet er, hvad du vil. Var du ikke på vej til Nederlandene?
- En af os skal stå for Elysium. - Vel skal vi ej.
Vi kan begge to rejse. Det vil ærlig talt være bedst for alle.
- Ikke for Mythic Quest. - De overlever. Og sikkert bedre uden os!
Og hvad med udvidelsen? Som vi har givet hjerte og sjæl for?
Du kan ikke blive og være ulykkelig hos MQ,
knokle dig ihjel og hade mig for det.
Jeg kan ikke blive, for tanken om kontoret
uden at kunne se dig lige der til venstre vil være et helvede for mig.
Ville du helt ærligt ikke sige det samme?
Kan du ikke bare forandre dig?
Bare lidt. Alle andre kan.
Normale mennesker kan.
Jeg ved det ikke!
Jeg går ikke så tit til terapi som alle jer andre, for fanden.
I millennials har smadret det...
Jeg vil bare gøre det rigtige.
Og det er så det modsatte af at gøre det rigtige.
Hvorfor kan jeg ikke se det, når alle andre kan?
Wauw.
Endelig noget, Ian Grimm ikke kan se.
Okay.
Okay. Det var faktisk ret sjovt.
- Var det? - Ja.
Du tog noget, jeg har slået fast før.
Det brugte du til at lette stemningen i et dramatisk øjeblik.
At jeg må forklare det, gør det mindre sjovt...
- Jeg er sjov. - Nej, vent.
Du gjorde én sjov ting. Det gør dig ikke sjov. Men det er vigtigt.
Du lavede spillet. Vi havde vores projekt.
Og til sidst sagde du noget sjovt. Cirklen er sluttet.
Så du har ikke mere at udrette her.
Hvad med Elysium?
- Dør det bare? - Poppy.
Var det ikke det bedste, vi har bygget?
- Poppy! - Vi kan ikke bare...
Det er bare et computerspil.
Men det her er dit liv.
Du skal ikke være en maskine mere.
- Pis. Okay. - Okay.
Hvorfor er du overbevisende nu?
Jeg skal pakke.
Nej, det klarer David. Tag det vigtigste, og smut.
- Det vigtigste... - Ja.
- Åh gud! - For fanden da!
Vi starter med tandbørste og måske mundskyl?
Så følger resten også. Kors.
Vagten ringer, når Jacques og Jean-Luc er her.
Er A-holdet klar?
Nu sker det.
Hallo.
De er her. Ja.
Hvem?
Okay. Tak.
- Er Jacques og Jean-Luc her? - Næ. Manden hedder Jean-Georges.
Hvad? Er han deres chef?
- Nej, meget bedre. Deres assistent. - Vent. Hvad?
Gad de ikke engang komme selv?
Det er ikke overraskende. De taler ikke sammen efter affæren.
- Havde de en affære? - Nej. Jacques knaldede Jean-Lucs kone.
Eller omvendt.
Jeg har aldrig helt styr på det med brødre.
- Er de brødre? - Stedbrødre.
Jean-Georges er mellemleddet. De gør, som han siger.
De stoler blindt på ham.
Hvordan overbeviser vi ham om udvidelsen?
Lad mig føre ordet.
Okay.
Jeg har dyrket vores venskab.
- For at score hans job. - Nemlig.
Jeg kan udnytte det venskab og vinde hans tillid,
og så falde ham yderligere i ryggen.
Og overtale ham til udvidelsen?
Hvad?
Ja, ja. Fint.
Han er her.
Bonjour!
Nej, ikke nu, vel?
Jeg kørte merlot og K-drama hele natten, så det orker jeg ikke.
Carol.
Hør lige...
Jeg ved, at du har ret meget kørende i "egen rede" her.
Testerne i din rede, ikke?
Jeg aner ikke, hvad du mener.
Nå?
Så lad os sige, jeg er bekymret, og at jeg synes, du skal tale med nogen.
Ikke mig. En professionel.
Vær selv lidt professionel, og pas dig selv.
I stedet for at råbe om mit elskovsliv.
Gid jeg sad hjemme og så Extraordinary Attorney Woo.
Hun og jeg er så misforståede.
Jeg råbte ikke.
Bonjour.
Jean-Georges.
Josephine?
- Så mødes vi endelig. - Endelig.
Denne vej.
Var det der vigtigt?
- Lampen? - Det er mit seneste kunstværk.
- Fedt. - Ja, ikke?
Hvad betyder det?
Gæt.
Det er tomt og skrøbeligt.
Det er smukt som... som skallen på noget.
Måske... er det en boble, der er lige ved at briste.
Det var ikke lige det.
Var det?
Altså, hvad ved jeg om kunstanalyse?
Men hold det væk fra børn, for de smadrer det bare.
Er du okay?
- Skal du føde? - Nej, jeg skal ikke...
- Nej. - For bilen er nyvasket.
Du må ikke råbe!
- Jeg skal ikke føde! - Skal jeg hjælpe,
- kan jeg godt. - Du skal ikke hjælpe.
Jeg er bare lidt stresset, for det er jo vildt, ikke?
Ikke? Et nyt land, som jeg aldrig har besøgt...
...midt i sidste trimester.
For at se min kæreste, som jeg ærlig talt ikke er sikker på, ønsker sig det barn.
Det kan da kun gå galt, ikke?
Han er alle tiders, Poppy. Og I passer godt sammen.
- Det har jeg jo set. - Ja. Vi enes fint,
men et forhold er let, når det kun handler om...
Om hvad?
- Sex. - Det er ikke sex.
- Jo. - Hvordan blev du gravid?
Hvordan illustrerer man ellers...
- Hvilken er Storm? Og dig? - ...fordi...
Jeg siger bare, det ser lykkeligt ud, men...
Hvad, hvis jeg dukker op, og boblen brister?
Tja... Det kunne godt ske.
Men tag chancen, ikke? Hvad er alternativet?
At du bliver her og fikser noget, der aldrig kan fikses.
Og det ved du.
Jeg tror, I to har en chance, og...
Jeg har sagt det før.
Hvis det er det mindste håb for, at det kan fungere med en, du elsker,
så gør alt for, at det lykkes.
- Det har du aldrig sagt. - Det siger jeg tit.
- Jeg siger tit... - Siger du "det mindste håb"?
- Ja. Hele tiden. - Det har jeg aldrig hørt.
Brug det i en sætning.
Ikke den, du lige sagde.
Det er det mindste håb for, at du fes
- for 20 min... - Mere end "det mindste håb"!
Jeg vidste det!
Det er så Elysium, vores mest spændende udvidelse.
Mr. Brittlesbee har samlet alle tiders hold.
Ja.
Vi har den geniale Poppy Li, der er vores eneste kreative chef.
Vi har indtjeningsgeniet Brad. Penge er hans et og alt.
- Drop det der. - Og hans makker, Rachel.
Jeg makker ikke bare ret. Jeg kan selv!
Ja.
Og hendes livsledsager og geniale koder Dana.
Dana er her!
Undskyld. Davids energi smitter.
Rart at møde jer.
- Taler de fransk? - De taler dårlig nok engelsk.
Han er en rotte.
Han er en slyngel.
Hun er et barn.
Og hende der ser bare permanent vred ud.
Og jeg tog trappen før, fordi hende i elevatoren stank af sprut.
Var det et drama af Molière, var det sjovt, men det her er forretning.
Montreal er urolige. Der skal ske noget nyt.
Vi kan hjælpe hinanden. Vi er jo venner.
Venner hugger ikke hinandens job, vel?
Spil nu ikke dum.
Det klarer ham med overskægget allerede.
- Hvad? - Han kan lide dit overskæg.
Mange merci.
Jeg afgør deres skæbne.
Og din.
Bank, bank.
- Hej, Carol. - Smut.
I kan ikke komme her og lave skandale.
Sket er sket, og det er slut.
Carol, vent nu.
- Vi er ikke vrede på hinanden. - Vi lagde det bag os.
Vores venskab betyder for meget.
Ja, så vi ville bare sige undskyld for al balladen.
Vi er kede af det, og vi holder os fra dig fra nu af.
Farvel.
- For evigt. - Ja.
Vent.
Det behøver ikke være enten/eller, vel?
Jeg siger bare,
at Carol kan rumme meget.
Okay.
Nej.
- Stop. - Undskyld.
- Du... - Jeg troede...
Wauw.
- Jeg har godt nok overvejet det. - Ja.
Det har jeg også.
Det var bare en drøm.
Terapi til Carol!
Jeg har besluttet mig.
Jeg må hellere gå.
Ven.
- Nar! - Du skal ikke tude, Jo.
Det er tragisk nok for dig i forvejen.
Au revoir.
- Au revoir. - Bonjour.
En ny æra starter.
Det lyder skidt, ikke?
Det var gustent. Stopper han udvidelsen?
Nej, han elskede den.
- Stopper han spillet? - Nej, han tror på, det holder.
- Så han er helt med? - Nej.
- Montreal kan ikke lide ledelsen. - Fuck. Jeg vidste det. Fuck.
Jeg traf dårlige valg.
Jeg indrømmer blankt, at jeg ikke er ferm til jobbet.
De fyrer dig ikke. De vil have, at du får en ny assistent.
Fedt! Op på hesten igen!
Okay. Godt. En assistent til mig.
En fransk-canadier måske?
Så jeg ved, om jeg skal downloade Duolingo og lære fransk...
Det er mig.
Jeg blev degraderet.
Er du så min assistent? Okay.
Det er jeg ærlig talt ikke vild med. Men det er fint.
Jeg kan nok lære dig noget, for du har meget at lære, grønært.
Nej, jeg er chef for Playpen.
Jeg er forvirret. Hvad med jer?
Altså...
Okay, vent.
Er du chef for Playpen?
Det er en kæmpe forfremmelse.
- Ja! Hvorfor er du trist? - Jeg elsker at være assistent.
Støtte og hjælpe som menneskestilladset, der holder magten oppe.
Nu hvor jeg selv er chef, kan jeg aldrig støtte Jacques eller Jean-Luc.
- Stadig forvirret. - I er ligeværdige nu.
- Er vi det? - Ja, teoretisk.
Men da Playpen er så populær, har jeg i praksis mere magt.
Hun er din chef.
Du behøver ikke vade i det!
Er du med?
Nej.
Du kommer for sent.
Skulle du lige proviantere, fede?
Jeg kommer ikke.
Det var trist. Det må du råde bod på i Rio.
Nøgen altså.
Jeg kommer slet ikke.
Jeg har ikke hjertet med i det.
Har du nu et hjerte?
Jeg har øjnet en lukrativ mulighed.
Noget langt mere lovende end primitivt rapseri.
Noget mere originalt og...
Kreativt?
Alder har gjort dig bitter.
Sådan kan du jo erindre mig.
Jeg har noget til dig.
Hent dataene.
- Hvilke data? - Bare data, Jason!
Det var bedre.
Kan du huske sidste gang?
Jeg hentede dig, da du startede hos MQ.
Nå ja.
Ja. Det er 15 år siden.
Det er 15 skægfrisurer siden.
Nu var du sjov igen.
- Hvorfor er du sjov her til sidst? - Det er jeg ikke. Du savner mig bare.
Nå... Jeg smutter.
Ja.
Krammer?
Farvel, Ian.
Farvel, Pop.
Pokkers.
- Hvad laver du her? - Kors!
Hvad laver du her?
Du svarer først.
Jeg pakker mine ting, så jeg kan skride.
Løgn.
Du pakker ikke.
Du prøvede at arbejde, ikke?
- Vel gjorde jeg da ej. - Nå?
For Version Control sendte en besked om, at nogen ville logge på din computer,
men de kendte ikke adgangskoden. Så jeg vidste, det var dig.
Jeg hader Version Control. Jeg arbejdede, og hvad så?
"Hvad så?"
Det er sgu da et mirakel.
Et spørgsmål mere.
Hvad ville du lave, når du engang var kommet ind?
Hvad var din plan for, hvordan du skulle "arbejde"?
Jeg ville taste noget.
- Taste noget? - Ja.
Ja, taste og så finde ud af det.
Hvorfor er du ikke fløjet?
Det gjorde jeg. Jeg steg på flyet.
Flyet var i luften, da den der besked kom.
Så jeg lod, som om jeg havde veer, så de vendte flyet igen.
Da de ringede efter ambulancen, sagde jeg, at det bare var stoppet igen.
At det var kravlet op igen.
Og så smed jeg noget gazebind og forsvandt i forvirringen.
Jeg er helt sikkert røget på en liste nu.
Sagde du, at fosteret var kravlet op igen?
- Ja. - Du står på alle lister.
Hold dig til emnet.
Du sagde, det her var et helvede.
Ja!
Ja.
Hvad laver du så her?
- Er det ikke lige meget? - Nej.
Hvad laver du her?
Udvidelsen er alt, jeg har tilbage af dig.
Jeg kunne ikke sige farvel.
Jeg troede, det bare var et spil.
Ja, men...
Det er det ikke.
Hvorfor sagde du ikke, du kom tilbage?
Jeg prøvede at give dig, hvad du ville have.
Du sagde selv lige derude,
at du ville have mest mulig afstand mellem os.
Så det prøver jeg at give dig.
Og du vidste, at sagde du det, ville jeg ikke stige på flyet.
Så du holdt det for dig selv.
Endelig gjorde du det rigtige.
Uden at ville tage æren for det.
Poppy, hvorfor kom du tilbage?
Fordi det er, som du siger.
Hvis der er det mindste håb for,
at noget kan fungere med en, man virkelig elsker...
...så skal man kæmpe for det.
Det siger jeg jo altid.
Nej, ikke så stramt.
- Så tisser jeg. - Undskyld.
Tekster af: Helle Kaiser-Nielsen