Скільки це коштує?
Спитаю в ювеліра.
Щоб упевнитися. Перепрошую.
Агов, Ласо.
Це підробка?
Це справжнє золото.
Він іде зі мною.
Він — Заорі.
Ходімо. Ти підеш зі мною.
Ось.
-Що це? -Замовкни.
-Для чого я вам? -Замовкни.
-Чого вам від мене треба? -Швидко!
Ласо йде.
Ходімо, божевільний. Ходімо.
Ось.
Праворуч, старий?
Ходімо. Уперед.
Ну ж бо. Швидше.
Ну ж бо. Рухайся.
Рухайся.
-Ось. -Сюди, босе.
Туди не можна.
Це священне місце.
Сфотографуй мене.
Ніколи не вірив у це, та погляньте!
Воно справжнє!
Візьмемо ще 30 осіб і повернемося.
Хапайте його!
-Хапайте його. -Хапайте.
-Тримайте його. -За ним.
Хапайте його!
Ласо не хоче!
Ласо не хоче цього робити!
Ласо не хоче!
Відпустіть!
Ласо не хоче!
Ласо не робитиме цього!
Дякую тим, хто прийшов сюди раніше
й благословив нас цими дітьми.
Я віддаю їм амулети, тож відтепер
це священне місце закриється.
І отримає захист від непроханих гостей.
НЕВИДИМЕ МІСТО
Інес, чому ми втікаємо?
Тобі потрібно в Марангату.
Матінта проведе нас.
Потрібно ворушитися. Ми в небезпеці.
Ходімо.
Біжи, Бенто.
І залишити тебе з ним? Нізащо.
Де вони?
Не скажу.
Не дивися йому в очі, Бенто.
Де
вони
зараз?
Прямують до Марангату.
Як туди пройти?
Марангату —
це священне місце,
і Ласо не відведе тебе туди.
Що сталося, Інес?
Твій батько
викрав силу Ласо.
- Ким він стане? -Не знаю, Луно.
Ніхто не знає.
Геть!
Інес.
Я таке вже бачила.
Уві сні.
Інес.
Ходімо.
Ти маєш піти сама.
Ні, Інес. Ти підеш зі мною.
Я знала, що час настане.
Я поступово готувала тебе до цього моменту.
Увесь час, що ми були разом.
І тепер ти готова.
Ні, Інес.
-Я вже втратила все. -Мене ти ніколи не втратиш.
І я тебе не втрачу.
Невдовзі побачимося.
Це все Ласо винен.
Він забрав мою силу, бо я попросив його.
Раніше я бачив лише негативний бік того,
що я був вовком.
Але якби я не став вовком, я б не зустрів тебе.
Або Луну.
Ти приймаєш мене тим, ким я є.
Бенто, ти особливий.
Байдуже, є в тебе сила чи немає.
Вони кинули мене.
Ми зупинилися...
Бовдуре!
Непотріб.
Залізай у машину!
У цьому будинку...
Упізнаєш це місце?
І хто це тут у нас?
Ходімо зі мною. Ходімо.
Ну ж бо. Я понесу тебе.
Побігли. Побігли звідси.
Мій тато був тут, так?
-Твій тато... -Тихо.
Ти була тут із мамою, коли все сталося.
Її звали Маїра.
Маїра.
Моя мама часто розповідала про тебе.
Ти спустошена, правда ж?
Онорато сумував за тобою.
Я жила тут.
Деборо!
Що відбувається?
Якщо вона не з'явиться, я тут усе спалю.
Ніхто не залишиться живим.
Де діти?
Тікайте. Вони можуть знайти вас.
Де близнюки?
Сховай це в лісі.
Тебе не повинні знайти. Лишайся тут.
-Геть із дороги. -Ні.
Геть із дороги!
Деборо!
Це не твоя земля.
-Тут немає нічого твого. -Так?
А де документ, що засвідчує твоє право власності?
Де Луна?
Далеко від тебе. У безпеці.
Розкажи вже, чого тобі треба від моєї доньки.
Я готувала Луну.
До чого? До перетворення на одну із вас?
-До знаходження себе. -Вона була дитям!
Вона могла жити нормальним, щасливим життям.
Про яку нормальність ти говориш?
Її немає.
Усе серйозніше, ніж ти думаєш.
Ви обоє граєте свою роль.
Вона — моя донька.
Потрібно було тікати, коли знайшов її.
Не варто було сідати в той човен.
Ти втратив себе.
Ти вже не той, ким був.
Ти втомився.
-Ти не такий. -Ти мене не знаєш.
Відведи мене до неї.
Лише Матінта здатна на це.
Приведи її!
Щасливої дороги.
Змія Онорато забрали. Він був захисником святилища.
Змій Онорато був останнім.
Допоможи, дай мені сили
захистити це місце та всіх інших.
Дай мені сили та мудрості захистити їх,
щоб я могла обрати найкращий шлях.
Пращури, дайте відповідь.
Покажіть свою мудрість і дайте знак.
Якщо така відповідь моїх пращурів,
перетворіть мене на істоту з тисячею облич.
Навіщо тобі моя донька?
Ти виконаєш будь-яке бажання?
Я понад усе хочу, щоб ти повернула мого тата.
Коли я поверну твого тата,
ти маєш дати мені щось натомість.
У мене нічого немає.
Непотрібне для одних —
скарб для інших.
Даси мені те, чого забажаю.
Коли я поверну твого тата, ти маєш дати мені щось натомість.
Чого тобі?
Я шукаю сім'ю із вісьмома дітьми.
Я хочу,
щоб ти отруїла дівчинку.
Так не можна.
Я ж попросила її.
Яка користь із її трупа?
Навіщо вам Луна?
Я та, кого ти не хочеш бачити.
Написане в минулому визначає наше майбутнє.
Габріела.
Габі, це я.
Це лише спогади. Вона тебе не чує.
Габріела не була такою, як ти. Вона вміла поважати інших.
Знайшла це біля річки.
Гадаю, це твоє.
Я давно загубив його.
І так довго шукав.
Амулет моєї сестри.
Марії Канінани.
Марія зникла, коли на селище напали.
Відтоді я її не бачив.
Ти віддаси його їй.
Не ти. Вона віддасть.
Вона?
Амулет привів тебе сюди.
Він не просто так трапився тобі.
Як мені дізнатися, кому його віддати?
Ти знатимеш.
Навіщо вам Луна?
Її доля — повернути до нас істоту-охоронця Марангату.
Вона зрозуміє, що світ не залежить від її бажань.
Це важкий тягар для такої дівчинки.
На кону все. Лісу потрібні захисники.
Наші люди — єдині з лісом.
Усі несуть відповідальність. Інакше зникнуть.
Будь-що може трапитися, якщо він не опанує свою силу.
Не наближайся до нього.
Він і твою силу може вкрасти.
На кону
все.
Якщо навчиться її контролювати, у нього є шанс.
Це надто ризиковано.
Тобі 200 років,
без твоєї сили ти...
Я не покину Еріка.
Я вірю в нього.
Інес.
Моя донька —
усе, що в мене є.
Я робив це все, щоб захистити її. Розумієте, так?
Ти не розумієш.
Любов — не егоїстична. Усім потрібно ділитись.
Будь ласка.
Будь ласка. Відпустіть мене.
Усе це відбувається у твоїй голові.
Бо ти думаєш лише про себе.
Ні.
Ні, я не такий.
Я працював у екополіції.
Я роками всіма силами захищав природу.
Якщо це твоє покликання, то чому ти забув про нього?
Інес, ні.
Ні, Інес.
Інес.
Пробач, Інес.
Пробач.
Ні, Інес.
Інес. Ні!
Інес.
Ні.
Що за вбрання, Деборо?
Твої люди вбили мою маму.
Убили мого брата.
Відірвали від мого народу.
Брехали мені все життя.
Я подумав, що ти станеш мені в пригоді.
Але ти виявилася непотребом.
Кастро, забирайся.
Або що?
Ти втратила свою отруту, Канінано.
З тебе не було користі й раніше,
а тепер ти взагалі стала такою, як інші.
Ти завжди був боягузом.
Слабаком.
Завжди ховався за іншими.
Я покажу тобі боягуза.
-Чорт! -Біжи, Маріє!
Облиш її.
Вона нам уже непотрібна.
Де дівчинка?
-Заспокойся. -Зараз же відведи мене до Марангату.
Ласо відведе вас.
Тоді поквапся, старий. Уперед!
Тато!
Ти вбив Інес.
Луно.
Це я.
Я хотів захистити тебе, доню.
Я хотів захистити тебе.
Убивши людину, яка про мене дбала?
Я не знав, що це вб'є її, Луно. Я не знав.
Я не знав, що це її вб'є.
Я не знав.
Я не можу змінити того, що зробив.
Але ми тут не просто так.
Інес знала це, доню.
Не варто було повертати тебе.
Мені потрібно до Марангату.
Я знаю.
Така твоя доля.
Дідько!
Де Марангату, старий?
Ця стежка колись закінчиться?
Чорт забирай.
Що, в біса, відбувається?
Хочеш надурити мене?
Ми вже проходили повз це дерево.
Чому твої очі не сяють?
-Чому? -Він утратив цю силу.
А я вже не можу стати вовком.
Рана не загоюється.
-Облиште його, прошу! -Замовкни.
З них тепер немає користі.
Убий їх.
Ні!
Ласо втратив силу,
але він знає шлях.
Відпустіть хлопчика!
Я відведу вас туди.
Залиш хлопця.
Ворушись, старий!
Мій сон.
Це сталося уві сні.
Я не послухала Інес.
Твоя мама пишається тобою.
Але зараз маємо вчинити правильно.
Я не маю тримати в собі стільки сил.
Не варто було йти сюди самим.
Інес сказала мені, що це місце захищають інші сили.
Відпусти його.
Пропусти його.
Що сталося, старий? Скажи.
Знову хочеш нас обдурити?
Відколи ти прозрів?
Я знову бачу.
А якщо я знову бачу...
Де всі?
Швидше!
Біжи!
Ну ж бо!
Допоможи! Ну ж бо!
Ласо.
Маленька Луно.
Поглянь!
Це твоє.
Я не шукала золота.
Іди своїм шляхом, Канінано.
Розумієш?
Гаразд.
Це моя земля.
Люди втратили зв'язок із природою.
Природа й люди можуть існувати в мирі.
Але для цього потрібно зберігати баланс.
Люди мають зрозуміти,
що це не лише наша боротьба.
Не лише тубільці повинні
захищати природу.
Ви повинні використовувати свою владу,
щоб захистити її.
Зважаючи на докази, які ви отримали,
родина Кастро повинна нести відповідальність за збитки
корінному населенню нашої країни.
Вони повинні отримати вирок, пропорційний рокам
знищення, болю та страждань,
які спричинила їхня родина.
Ефект від заподіяної природі шкоди
не можна відвернути.
Утрачених життів не повернеш.
Але справедливе та жорстке правосуддя
покаже їм, що в нашій країні
немає місця новим Кастро.
Віру у правосуддя можна відновити.
Як і надію на майбутнє.
Усім устати.
За нелегальне видобування мінеральних ресурсів,
забруднення води токсичними речовинами
та утворення злочинної організації
я визнаю
Кастро Жуніора винним.
Це жарт?
Справу закрито.
-Якого біса? -Усе.
Це жарт, Ваша честь?
-Це все. -Дурна суддя.
За два тижні мене випустять.
А зараз? Ми вже близько?
Так.
Переклад субтитрів: Жолудь Добровольський