Jakou to má cenu?
Zeptám se zlatníka.
Jen pro jistotu. Omluvte mě.
Hele, Lazo.
Není to falešné?
Je to pravé zlato.
Půjde se mnou.
Je to Zaorec.
Pojď. Půjdeš se mnou.
Tudy.
- Co to je? - Sklapni.
- Co se mnou budete dělat? - Zmlkni.
- Co se mnou chcete dělat? - Běž!
Lazo, vpřed.
Tak pojď, blázne. Jdeme.
Tudy.
Doprava, starče?
Tak běž.
Jdi. Pospěš si.
Tak si pohni.
Pohyb.
- Tamhle. - Tady, šéfe.
To se nesmí.
Je to posvátné místo.
Vyfoť mě.
Nikdy bych nevěřil, že je to pravda, ale podívej!
Vážně!
Vracíme se s 30 dalšími muži.
Chyť ho.
- Dohoň ho. - Chyť ho.
- Drž ho. - Chyť ho.
Chyť ho!
Lazo nechce!
Lazo tohle dělat nebude!
Lazo nechce!
Pusťte mě!
Lazo nechce!
Lazo tohle dělat nebude!
Vzdávám dík těm, kteří přišli dřív
a požehnali nám těmito dětmi.
Dávám jim amulety, takže od této chvíle
bude toto posvátné místo uzavřeno.
A chráněné před útočníky.
NEVIDITELNÉ MĚSTO
Inês, kam tak spěcháme?
Musíš jít do Marangatu.
Matinta nás povede.
Musíme sebou hodit.
Jsme v nebezpečí.
Pojď.
Uteč, Bento.
Mám tě nechat s ním? Nejsem blázen.
Kde jsou?
To ti neřeknu.
Nedívej se mu do očí, Bento.
Tak
kde
jsou?
Míří do Marangatu.
Jak se tam dostanu?
Marangatu
je posvátné místo
a Lazo tě tam nevezme.
Co se děje, Inês?
Tvůj otec
ukradl Lazovy schopnosti.
- Co se z něj stane? - Nevím, Luno.
Nedá se to odhadnout.
- Vypadni! - Inês.
Tohle už jsem viděla.
Ve svých snech.
Inê...
Pojď.
Musíš jít sama.
Ne, Inês. Půjdeš se mnou.
Věděla jsem, že tohle přijde.
Po celé naše společné roky
jsem tě na to pomalu připravovala.
A teď jsi nachystaná.
Ne, Inês.
- Už jsem přišla o všechno. - Mě nikdy neztratíš.
Ani já tebe.
Brzy se znovu uvidíme.
Tohle všechno začal Lazo.
Vzal mi schopnosti, protože jsem to tak chtěl.
Dřív jsem viděl jen to špatné.
Potom, co jsem se stal vlkem.
Jenže kdybych se nestal vlkem, nepotkal bych tě.
Ani Lunu.
Bereš mě takového, jaký jsem.
Bento je výjimečný,
ať už v sobě má vlka nebo ne.
Nechali mě tady.
Zastavili jsme...
Ty idiote!
Jsi k ničemu.
Nastup si!
Byl to dům, ve kterém...
Poznáváte to tady?
Podívejme, koho jsem to našel.
Pojď se mnou ven. No tak.
Pojď. Odnesu tě.
Poběžíme. Pojď, utečeme.
Byl tu můj táta, že jo?
- Tvůj táta... - Mlč.
Když se to stalo, byla jste tu s matkou.
Jmenovala se Maíra.
Maíra.
Matka mi váš příběh často vyprávěla.
Cítíte se prázdná, viďte?
Honoratovi jste moc chyběla.
Žila jsem tady.
Déboro!
Co se děje?
Jestli nevyleze, všechno tu spálím.
Nikdo nezůstane naživu.
Kde jsou děti?
Utečte. Nenajdou vás.
Chyťte dvojčata!
Tohle schovej v lese.
Nesmí tě vidět. Zůstaň tady.
- Jdi mi z cesty. - Ne.
Uhni mi z cesty!
Déboro!
Tahle půda není vaše.
- Nic tady není vaše. - Že ne?
Kde je listina, která prokazuje, že jste vlastníci?
Kde je Luna?
Daleko od tebe. Někde v bezpečí.
Je načase říct mi, co hodláš dělat s mou dcerou.
Připravovala jsem Lunu.
Na co? Aby se stala jednou z vás?
- Aby byla tím, kým je. - Byla dítě!
Mohla žít normální a šťastný život.
Co je „normální“, které stále zmiňuješ?
Nic takového není.
Je to významnější, než si myslíš.
Oba v tom hrajete svou roli.
Je to moje dcera.
Měl jsem ji odvést, když jsem ji našel.
Nikdy jsem do té lodi neměl nasedat.
Nejsi sám sebou.
Ztratil jsi pojem o tom, kdo jsi.
Jsi unavený.
Jsi tak unavený.
Jsi unavený.
- Tohle nejsi ty. - Neznáš mě.
Zaveď mě k ní.
Vzít tě tam může jen Matinta.
Tak ji sežeň!
Šťastnou cestu.
Had Honorato byl zabit. Ochránce svatyně.
Had Honorato byl poslední.
Pomoz mi a dej mi sílu,
abychom ochránili toto místo a všechny.
Prosím o sílu a moudrost, abych je ochránila,
abych se mohla vydat tou nejvhodnější cestou.
Ó předkové, poskytněte mi odpověď.
Předejte mi vědomosti a dejte znamení.
Jestli je toto odpověď mých předků,
proměňte mě v bytost tisíce tváří.
Proč chceš moji dceru?
Můžeš mi něco splnit?
Z celého srdce si přeju, abys mi přivedla tátu.
Až ti přivedu tvého tátu,
musíš mi dát něco na oplátku.
Nic nemám.
Co je pro někoho bezcenné,
může být pro jiné vzácné.
Dáš mi, co si budu přát.
Jakmile ti přivedu tátu zpět, musíš mi dát něco na oplátku.
Co potřebujete?
Hledám rodinu s osmi dětmi.
Chci, abys tu dívenku otrávila.
To po mně nemůžeš chtít.
Řekla jsem si o ni.
K čemu by mi byla mrtvá?
Proč chceš Lunu?
Jsem to, co nechceš vidět.
Co bylo zaznamenáno v minulosti, určuje naši budoucnost.
Gabrielo.
Gabi, to jsem já.
Je to jen vzpomínka. Neslyší tě.
Gabriela nebyla jako ty. Byla zdvořilá.
Tohle jsem našla u řeky.
Myslím, že to patří tobě.
Ztratil jsem ho už dávno.
A tak dlouho ho hledal.
Byl mé sestry.
Marii Caninany.
Maria zmizela v den napadení vesnice.
Už jsem ji nespatřil.
Vrátíš jí ho.
Ne ty. Ona.
Ona?
Ten amulet tě sem přivedl.
Že ti zkřížil cestu, mělo nějaký důvod.
Jak mám vědět, komu ho mám dát?
Poznáš to.
Co chceš dělat s Lunou?
Jejím údělem je vrátit nám strážnou bytost z Marangatu.
Pochopí, že svět se neřídí jejími přáními.
Pro tak malou dívenku je to velká zátěž.
V sázce je vše. Les potřebuje své ochránce.
Les a můj lid jsou jedno a totéž.
Všichni jsou zodpovědní. Jinak všechno zmizí.
Pokud tuto sílu nedokáže ovládat, nevím, co se stane.
Radši se od něho drž dál.
Taky by ti mohl ukrást schopnosti.
V sázce
je všechno.
Když se ty schopnosti naučí ovládat, má šanci.
To je moc riskantní.
A bez svých schopností...
bys jako 200 let stará bytost...
Erica neopustím.
Věřím v něj.
Inês.
Moje dcera
je všechno, co mám.
Udělal jsem všechno, abych ji ochránil. Chápeš to, ne?
Ty to nechápeš.
Láska není sobecká. Musíme se o všechno dělit.
Prosím.
Prosím tě. Nech mě odejít.
Všechno se to odehrává jen v tvé hlavě.
Protože myslíš jen na sebe.
Ne.
Ne, nejsem takový.
Byl jsem u environmentální policie.
Roky jsem dělal, co jsem mohl, abych chránil přírodu.
Pokud to bylo tvé poslání, jak to, žes ho ztratil ze zřetele?
Inês, ne.
Ne, Inês.
Inês.
Je mi to líto, Inês.
Mrzí mě to.
Ne, Inês.
Inês. Ne!
Inês.
Ne.
Jaký význam má ten ohoz, Déboro?
Tvoji lidé mi zabili matku.
Tys mi zabil bratra.
Odtáhl jsi mě od mých lidí.
Celý život jsi mi lhal.
Myslel jsem, že bude užitečné mít tě nablízku.
Ale ukazuje se, že jsi k ničemu.
Odejdi, Castro.
Nebo co?
Ztratila jsi svůj jed, Caninano.
Už předtím jsi byla k ničemu,
teď jsi stejně bezcenná jako všichni kolem.
Odjakživa jsi zbabělec.
Slaboch.
Pořád se schováváš za ostatní.
Já ti ukážu zbabělce.
- Sakra! - Utíkej!
Nechte ji.
Teď je nám k ničemu.
Kde je ta holka?
- Uklidni se. - Okamžitě mě vezmeš do Marangatu.
Lazo tě tam odvede.
Tak začni šlapat, starouši. Běž!
Tati!
Zabil jsi Inês.
Luno.
To jsem já.
Jen jsem tě chtěl chránit.
Jen jsem tě chtěl ochránit.
Tím, že zabiješ jedinou, která se o mě starala?
Nevěděl jsem, že ji to zabije, Luno. Nevěděl jsem to.
Já nevěděl, že ji to zabije.
Nevěděl.
Nemůžu se sebrat a vrátit to zpět.
Tady jsme ale z nějakého důvodu.
Inês to věděla, zlato.
Neměla jsem tě chtít zpátky.
Musím jít do Marangatu.
Já vím.
Tohle je náš úděl.
Zatraceně!
Kde je Marangatu, starče?
Končí ta cesta někde?
Do háje.
Co to kurva zkoušíš?
Snažíš se mě obalamutit?
Kolem tohohle stromu jsme už šli.
Proč ti nezáří oči?
- Proč? - Už to nedokáže.
A ze mě se nemůže stát vlk.
Nezhojilo se to.
- Tak ho nechte být! - Buď zticha.
Oba dva už jsou k ničemu.
Zabij je.
Ne!
Lazo ztratil schopnosti,
ale cestu zná.
Nechte toho kluka!
Vezmu vás tam.
Kluka tu nech.
Pohyb, staříku. Běž!
Můj sen.
Tohle se stalo v mém snu.
Neuposlechla jsem Inês.
Máma je na tebe moc pyšná.
Teď ale musíme udělat, co je správné.
Nemůžu v sobě držet ty schopnosti.
Neměli bychom tu být sami.
Inês mi řekla, že tohle místo chrání jiné síly.
Nech ho.
Nech ho odejít.
Copak se stalo, starouši? Povídej.
Chceš nás oklamat, starouši?
Odkdy vidíš?
Zase vidím.
A když teda zase vidím...
Kde jsou všichni?
Rychle!
Utíkej!
Běž!
Pomoz mi! No tak!
Lazo.
Malá Luna.
Koukej!
Tohle je tvoje.
To, co jsem hledala, nebylo zlato.
Jdi si svou cestou, Caninano.
Slyšíš?
Dobře.
Tahle země je moje.
Lidé ztratili spojení s přírodou.
Příroda a lidstvo se vzájemně nevylučují.
Jejich soužití musí být v rovnováze.
Lidé musí pochopit,
že to není jen náš boj.
Není na domorodých lidech,
aby chránili přírodu.
Na vás je, abyste k tomu využili
svou moc.
Vzhledem k důkazům, které vám byly předloženy,
se rodina Castrových musí vyrovnat
s původními obyvateli této země.
Musí dostat trest
úměrný letům ničení, bolesti a utrpení, které jejich rodina způsobila.
Škody na přírodě
se nedají napravit.
A ztracené životy jsou navždy pryč.
Tvrdá ruka spravedlnosti
jim ale může ukázat,
že pro další Castry už v této zemi není místo.
Naše víra ve spravedlnost může být obnovena,
stejně jako naděje do budoucna.
Povstaňte.
Za zločiny protizákonné těžby nerostných surovin,
kontaminace vody toxickými materiály
a vytvoření zločinecké organizace,
uznávám
Castra Júniora vinným.
To má být vtip?
Případ uzavřen.
- Co to je? - Je konec.
To je vtip, Ctihodnosti?
- Konec. - Hloupá soudkyně.
Za dva týdny budu venku.
A co teď? Jsme už blízko?
Jsme.
Překlad titulků: Michal Pokorny