Jaciaro!
Jaciaro.
Děti.
Zůstaň v klidu. Budou v pohodě.
Tohle je požehnání.
NEVIDITELNÉ MĚSTO
Luno?
Zlato?
Luno!
Co se stalo?
Uštkl ji had.
Srdce jí buší, ale je studená. Co mám dělat?
Zatraceně.
Tohle není běžné uštknutí, Ericu.
Vím, kdo jí může pomoct. Musíme ji odnést k léčitelce.
- Tady s tím nic nezmůžeš? - Ne.
Tohle je duchovní jed. Pohltí ji.
Jaciara je naše jediná naděje.
Pojď.
Chlapec Bento
zachránil Lazovi život.
Vážně sis myslel, že tě tu nechám?
- No tak. Musíme jít. - Ne!
Luna nás potřebuje.
Je s tátou.
Právě v tom tkví nebezpečí.
Nevyžádala sis tu dívku.
Chtěla ses dostat do Marangatu.
Nebo snad ne?
Zničili dům
a vzali si tu dívku.
Je konec, Déboro.
Všechno se zvrtlo.
Zdravím, šéfe.
Podívejte, co jsem našel u vás v kanceláři.
Samotná dcera léčitelky.
- Měla tuhle složku. - Vezmu si to.
Vím, kam mají namířeno.
Do vesnice.
Až tam dorazíme, můžeme za ni sjednat výměnu.
Nemáme Clarice, aby nás kryla.
Je prokurátorka. To nedopadne dobře.
Bez obav.
Dobře se o ni postaráme.
Dělej, jak myslíš.
Já ale nejedu.
Musím se pomstít.
Tentokrát to ale udělám po svém.
Jedeme, Danilo.
Musí si odpočinout.
Nastartuju loď.
Luno. Zlato, postarám se o tebe.
Bude to dobré. Jen odpočívej.
Co tady děláš?
Můžu s ní zkusit promluvit?
Jo, jasně.
Dávej na ni pozor.
Já i Lazo jsme tu s tebou.
To jsem já, Luno.
Bento.
Tati!
Zlatíčko!
Rozběhl jsem se k haciendě,
jako když jsem byl vlk.
Ale když jsem tam dorazil, všichni utíkali.
Kromě Laza,
kterého Bento zachránil před požárem.
Takže ty jsi ten vlčí kluk.
Byl jsem.
Pořád jsi.
Musím čůrat.
Zastav.
Pojďte.
Nebudu to dělat před ním.
Půjdu s ní.
Kdyžtak zakřičte.
Hej.
Pospěšte si.
Viděla jsem u vás ten amulet.
Ukradla jste ho?
Přinesl mi ho Danilo.
Aha.
Takže zabil Honorata.
Bývali jste nerozluční.
Říkával vám Horo.
Horo!
Dej ji do auta.
Je to zamčené.
Déboro, nedělejte to!
Prosím, ne!
Počkej, Inês.
Nejsme sami.
Nejste tu vítáni.
Počkej.
Musíme mluvit s Jaciarou.
Moje dcera...
Je otrávená. Uštkl ji had.
Už na vás
čeká.
Odcházíš s mulou,
nebo před ní utíkáš, otče?
Co se děje?
Vypadáš jako bys byl duch.
Už dlouho jsem boží dům nenavštívil.
Ale je takový pohled nutný?
Když mě s tebou Clarice podvedla, nechal jsem to být,
protože jsem dobrý člověk.
Bohabojný.
Už je to hodně dávno, Castro.
- Byla to chyba. - Jistě.
Takže jste se nikdy nezamilovali?
Jsi muž Boží.
Neměl bys toužit po manželce bližního svého.
Půjdeme se projít.
Pojď.
Pusť je.
On tu nemůže zůstat. Je obklopen špatnou energií.
Příliš mnoho sil v jednom těle. Jeho přítomnost by mohla rituál překazit.
Hej, ty.
Co je?
Nemůžeš zůstat.
Můžu pomoct. Jsem její otec.
Nikoho jiného nemá.
- Řekni jí to. - Ona to ví.
Ví to.
Bude to dobré, zlato.
Běž, Ericu.
Ale ne.
Odešli z chatrče.
Inês vypadá naštvaně.
Co se stalo v tom sklepě?
- Jak říkám. Lunu uštkl... - Dost. Viděla jsem tvé oči.
Ukradl jsi Débořiny schopnosti, viď?
Proč jsi to udělal?
Snažila se mi zabít dceru.
Hniješ zevnitř.
Co říkají?
- Nevím, ale vypadá to zle. - Má v sobě hadí kletbu.
Cože? Ona taky nestála o své schopnosti?
Vzal si je bez jejího souhlasu.
Nedokáže se ovládat.
Když je rozrušený, všichni v jeho blízkosti jsou v nebezpečí.
Otče Venâncio,
chci, aby sis přečetl úryvek z Bible.
Deuteronomium, kapitola 32, verš 35:
„Má je pomsta, já zjednám odplatu!
Noha jim uklouzne v čas náležitý...
jejich úděl už je pro ně připraven!“
Boží slovo je tak krásné, že?
Jen je škoda, že lidé si jeho slova špatně vykládají.
Vskutku.
Jako kdysi já.
„Polož mě jako pečeť
na své srdce, neboť láska
je silná jako smrt...“
Sklapni. Porušil jsi Boží přikázání.
„Žárlivost je krutá jako hrob.
Její záblesky jsou ohnivé blesky."
- Mlč. - „Samotný Pánův plamen.
Mnohé vody nemohou uhasit...“
Drž hubu už jednou provždy.
Vstávej, děvče.
Čel svému strachu a vyžeň ho.
Luno!
Tvůj strach je to, co tě tráví.
Tati!
Nechce čelit svému strachu.
Jed se jí dostává k srdci.
Musí se zklidnit.
Ona to nezvládne.
Má prochladlé tělo.
Zůstaň tady.
Půjdu dovnitř.
Jaciaro.
Všechno má svůj čas. Nyní to závisí jen na ní.
Slyší tě.
Dívenko moje.
Znám tvou sílu.
Určitě si pamatuješ, co tě sem přivedlo.
To nic.
Byl to jen zlý sen.
Ne, mami. Bylo to skutečné.
Co se stalo tentokrát?
Do krku mě kousl had.
Nesnáším hady.
To neříkej.
Věděla jsi, že pro mnoho původních obyvatel jsou hadi posvátní?
Proč jsou posvátní?
Protože hadi představují změnu.
Jak had roste,
mění kůži,
aby se vešel do nového těla.
Jsme taky takoví.
Dějí se nám věci a my se měníme.
Takže hadi nejsou zlí?
Všechno v přírodě zahrnuje dobro i zlo.
- Dokonce i já? - Dokonce i ty.
Dokonce i máma a táta.
Dozvěděla jsem se to od jedné moudré ženy,
kterou jsem potkala ve vesnici v Pará.
Zažeň obavy a najdi svou skutečnou cestu.
A ta moudrá žena mi řekla, že jednoho dne
budu vědět, komu mám ten amulet dát.
Ochrání tě, když nebudu nablízku.
A i ty budeš jednoho dne vědět, komu ho máš dát.
Jsi silná žena, Luno.
Potřebují tě.
Ahoj.
Já věděla, že to dokážeš.
Inês.
Viděla jsem mámu.
Co ti říkala?
Že jsem silná.
To já vím.
Proto jsme tady.
Znala jste mou mámu?
Byla v Marangatu.
Jsem tu kvůli tomu amuletu, že jo?
Musíš dokončit, co tvoje matka začala.
Musíš najít jeho skutečného majitele.
Udělám to pro ni.
Tak pojďte. Jdeme.
Vstoupit takhle do komunity by vám nepomohlo.
Vnímejte naši zemi.
Víte, že jste jedna z nás?
Proto jste tam nechala svého poskoka.
Jen by komplikoval vaši výměnu za tu holku.
- Je to hodně? - Ano.
Honorato byl váš bratr.
Ukradli vás jako všechno ostatní v tom domě.
Mario Caninano.
Nikdy jsme tě nepřestali hledat.
Překonala svůj strach i jed.
Musí okamžitě do Marangatu.
Do Marangatu.
Tam musíme jít.
S jejím otcem opatrně. Je nebezpečný.
Co říkala?
Abychom si pospíšili.
Poděkuj.
Nemůže jít dovnitř.
Jde dovnitř, Lazo.
To nesmí!
Inês říkala, že to nejde, Ericu.
- Jdu si pro svou dceru. - Ne.
Zlato.
Už jsem ti říkala, ať sem nechodíš.
Tohle je léčebné místo.
Co jsi s ní udělala?
Proč chceš řídit její osud?
Překlad titulků: Michal Pokorny