Луно, привітайся з татом. Повітряний поцілуночок.
Привіт, тату!
Пожежа!
Я бачила, як до лісу заходила дівчина!
Луно!
Луно.
Татко тут.
Усе буде добре.
Ти маєш триматися заради неї.
Це — прісноводний дельфін.
Він може пересуватися лише в машині екополіції.
Мені не вдалося.
-Приїхав поліціянт. Я розгубилася. -Заспокойся.
Я знаю, хто це був.
Він знає, що Манауз — дельфін.
Те саме сталося й з Габріелою.
Ти не роздобув тіло, Айзеку?
Що тобі потрібно від Манауза?
Гадаю, його вбивця також убив мою маму.
Я не знаю, що сталося.
-Я затягнула його на дно... -Але він не помер.
Якщо він вижив, з ним точно щось не так.
Знаєш ці дитячі казки?
Спи, дитино, засинай...
Вони існують.
Габріелу вбив не вогонь, але й не людина.
Він настільки поганий, що непотрібний ні небесам, ні землі.
Ув'язнимо цей Сухотруп.
Більше не покидай мене.
Мені страшно.
Годі дурити Луну.
Ти сказала, що намисто захищає її. Тепер вона його не знімає.
Воно дійсно захищає її.
Пам'ятаєш, як мама дала тобі це намисто?
Так.
Усім духам потрібне тіло.
Вони змушують убивати.
Я бачив Сухотруп.
Він у Луні.
Луно!
Іди до мене.
Покинь це тіло й увійди в моє.
Сухотруп покинув її тіло.
Ерік відправився за Курупірою.
Еріку.
У тебе попереду ще довгий шлях.
Тату!
Що таке?
Що сталося, сонце?
Де мій тато?
ДЖУНГЛІ АМАЗОНКИ, ШТАТ ПАРА
Подивимося.
Ось так.
І це все, що ми знайшли?
Джорджі?
Отам! Отам, босе.
Змій.
Бери транквілізатор. Швидко!
Тепер не втечеш.
Агов.
Ну ж бо, нападай.
Це ти ключ до Марангату? Тепер усе те золото моє.
НЕВИДИМЕ МІСТО
Я знайду тебе, тату.
Інес.
Це дерево з мого сну.
Ходімо, Інес!
Потрібно прискоритися. Скоро стемніє.
Чекай.
У цього місця незвична енергетика.
Хороша чи погана?
Луно, так можна судити лише про людей.
Будь тут.
Нікуди не йди.
Як ти сюди потрапила?
Це місце захищене. Проходу немає.
Я маю йти першою.
Як уві сні.
Ходімо.
Мій тато тут, Інес.
Я заходжу.
Чекай.
Щось не так.
Ми не дарма сюди йшли. Я заходжу.
Потрібно забиратися.
Нам тут не місце.
Не бачу ніяких знаків чи загороджень.
Ти добре знаєш, що світ — це не лише те, що ми бачимо.
Це доводить, що тато тут, з нами.
У природи є свої правила.
Ми не можемо робити так, як хочемо.
До того ж
мені потрібен час, щоб зрозуміти енергетику цього місця.
Ходімо.
Хтось увійшов до Марангату.
Як?
А Змій?
Його більше немає з нами.
Ми добиралися сюди два роки.
Час іще не настав. Зрозумій це.
Я розумію, про що ти думаєш.
Я хочу знайти тата.
І ми його знайдемо.
МАТІНТА ПЕРЕ ПОХОДЖЕННЯ ТА СИМВОЛІКА
Я зроблю все, щоб отримати бажане.
Уже йдеш?
Ти же щойно викликала мене.
Чому вашому поколінню так важко просто зачекати.
Матінта.
Очікувала побачити бабцю?
Можеш виконати будь-яке бажання?
Якщо ти дійсно хочеш.
Якщо хочеш цього понад усе.
Я понад усе хочу, аби ти повернула мого тата.
Я не можу здійснити бажання,
якщо не виконаєш три умови.
Це перша умова.
А які інші?
Умова друга:
Я виконую свою обіцянку,
а тоді ти виконуєш свою.
Коли я поверну твого тата,
ти маєш дати мені щось натомість.
Що?
Даси мені те, чого я забажаю.
Це остання умова.
Добре.
Я згодна.
Це твій шанс.
Я тебе не боюся.
А мав би.
Я не блефую.
Ти справді думаєш, що купа золота зробить тебе особливим?
Ти завжди будеш пішаком.
Відведи мене туди
або помри зараз.
Що?
Що ти сказав, індіанцю?
Я краще помру.
Краще помреш?
Справді краще помреш?
Краще помреш, так?
Що ти наробив?
Що це було?
Ласо не хоче.
Ласо не візьме тебе.
Ласо не хоче йти.
Ласо не візьме тебе.
Ласо не хоче.
-Ласо не візьме тебе. -Агов.
Я тебе не скривджу.
Тобі не потрібне золото?
Ні. Мені потрібна донька.
-Якщо звільню тебе, допоможеш мені втекти? -Утекти?
Це дуже важко.
Де ми?
Ми в пеклі.
Ходімо зі мною.
Що це було?
Ти бачиш те, що бачить Ласо?
Ти майже зняв прокляття Ласо.
-Ти майже зняв прокляття Ласо! -Агов!
Якого біса?
-Сюди, старий! -Вони завжди беруть Ласо.
Заспокойся.
Вони завжди знаходять Ласо.
-Чого тобі, гринго? -Ласо завжди забирають!
Кажи!
Тікай, бляха!
БЕЛЕН, ШТАТ ПАРА
Поліціянти забрали гринго.
Я мусив тікати.
Даніло, якого ще гринго?
Не знаю. Я його раніше не бачив.
Хотів забрати старого.
Хотів забрати його.
Він прийшов і підпалив усе.
-Усе? -Так.
Обладнання?
Усе.
-Він забрав старого? -Ні.
Я відправив його до церкви зі священником.
А ключ? Де наш ключ?
Індіанець...
Гринго почав стріляти.
І вбив його.
Що робити з аукціоном?
Ти дозволив померти єдиному, хто міг провести нас?
І ти нічого не зробив?
Я намагався врятувати його.
Присягаюся, я зробив усе, що міг.
Якщо достатньо лише цього,
навіщо лишати його живим?
Ідіот.
Який з ключів від Марангату нам узяти на аукціон?
МІФ ПРО МАРАНГАТУ
НЕЗАКОННИЙ ВИДОБУТОК
Що шукаєш?
Не знаю.
Може, я щось пропустила.
Знаю, тато тобі довіряв.
Я теж тобі довіряю.
Але індіанець помер, і ми не можемо увійти.
Може, варто скасувати аукціон з інвесторами?
Я не зупинюся.
Я зроблю все, щоб туди потрапити.
Боже мій.
Що вони цього разу зробили з тобою?
Отче, Ласо знайшов чоловіка, який зможе зняти його прокляття.
Ласо.
Допоможіть мені!
Розслабся, ми подбаємо про тебе.
Я не можу. Занадто небезпечно.
Ти ж суддя. Ти можеш усе, що захочеш.
Я постійно причетна до справ з видобутком. Думаєш, ніхто не помітить?
Гринго знайшов мою шахту. Дізнайся, хто він і чого хоче.
Я не можу.
Це стане гучною справою.
Потрібно знайти його раніше, ніж він знайде нас.
Зачекаємо.
Спробую дізнатися щось, щойно все стихне.
Я не проситиму ще раз.
Дізнайся, хто цей гринго.
Дізнайся, хто він і що знає.
Знала, що можу покластися на тебе.
Чому я в наручниках?
Хто ви?
Я ставлю питання.
Чим займалися на шахті?
Не розумію, про що ви.
Ви були на нелегальній шахті, яка вибухнула, і нічого не знаєте?
Я
пам'ятаю лише вибух.
-Не знаю, як я туди потрапив. -У вас проблеми.
Краще співпрацюйте.
Я не причетний до видобутку.
Я просто нічого не пам'ятаю.
Але...
я пам'ятаю, що там був
зв'язаний дідусь.
Там ще були два чоловіки.
Вони вбили тубільця.
Кого?
Що ви робите?
Тельма Діора, прокурорка.
Він сказав, що вбили тубільця. Бачили тіло?
Індіанця?
Ні.
Краще кажіть корінного мешканця.
Так. Перепрошую, пані.
Ти забагато спиш.
Що?
Хочеш знайти доньку?
Ти знаєш Луну? Де вона?
Хочеш знайти її?
Чи ні?
Ви не вповноважені проводити допит.
Ніхто нікого не допитує.
Я не дозволю вам з ним говорити без дозволу.
Мені шкода.
Чорт.
Підозрюваний тікає. Потрібна допомога.
Агов!
Ти куди?
«...але світ їх зненавидів, бо вони не від світу,
як і я не від світу».
Від Івана, глава 17,
вірш 14.
Загубився?
Ходімо!
Куди ти мене ведеш?
Просто йди за мною. Побачиш.
Ворушися!
Агов. Бенто!
-Не зараз. -Де ти був?
Мені треба йти.
Ну ж бо!
Ну ж бо.
Агов, малий.
Де ми?
Порто-де-Палья.
Белен?
Чим тебе обкололи в тій лікарні?
Ходімо. Сюди.
Хочеш, щоб тебе зловили?
Я в Порто-де-Палья. Усе обшукав.
Жодного сліду.
Ми його загубили.
Тут теж немає. Я повертаюся до машини.
Ну ж бо.
Усе чисто. Ходімо.
Я прийшла сказати, що ми не хочемо лізти до вашої святині.
Ми називаємо її Марангату.
Ця дівчина тебе привела?
Ви знали, що ми йдемо?
-Малий! Ми ходимо колами? -Ходімо!
Сховайся отут.
Відійди.
Ну ж бо!
Малий.
Де вона?
Я думав, вона тут.
Певно, вона деінде.
Якщо підеш за запахом, знайдеш її.
Позбав,
позбав мене цього.
Це прокляття.
Лазо сказав, що ти майже зняв його.
-Луна. -Будь ласка!
Будь ласка, допоможи!
Зніми його.
Луно.
Луно!
Тату!
Доню.
-Доню. -Тату.
Я скучила за тобою.
Боже мій.
Ти так виросла!
Ти така гарна.
Я знала, що ти повернешся.
Сонце.
-Це твоє? -Так.
Давно ти катаєшся на ньому?
Уже давненько.
Як ти сюди потрапила?
Бабуся привела?
Ні, тату.
Прабабуся померла.
-Скільки я... -Понад два роки, тату.
Але...
-Тоді... -Кука доглядала за мною.
Інес.
Так.
Ми постійно тебе шукали. Мій сон справдився.
Який сон? Що ти маєш на увазі?
Відколи ми розлучилися, мені снилося твоє повернення.
Лише не знала, де шукати.
Тоді я почала вивчати тих істот і розгадувати свої сни.
Кука мені дуже допомогла.
-Де вона? -Я покажу.
Ходімо.
У зелений пофарбувалася?
Я згадав про дівчину, як ти й сказав.
Він пішов за мною.
Ти мав рацію, друже.
Мав рацію.
Вісім разів.
Дзвін дзвенів вісім разів.
Я мав би бути в клітці.
Але я вільний.
Він звільнив мене від прокляття.
Шкода, що не вийшло привести його, як ми домовлялися.
Але обіцяю,
я знайду його
й змушу зняти твоє прокляття.
Я знайду спосіб.
Ходімо.
Інес, подивися, хто тут!
Ходімо.
-Луно. -Так?
Даси нам хвилинку?
Але я так давно не бачила тебе.
Роби, як каже твій батько.
-Та ви жартуєте. -Слухай.
Збирай речі, ми забираємося звідси.
Дякую, що дбала про Луну.
Я відчуваю, що в тебе є запитання.
Чудово. Спочатку розкажи мені, що відбувається.
Спробую.
Але спочатку заспокойся.
Присядь.
Що ти пам'ятаєш?
Тієї ночі в кедровому лісі...
я бачив Габріелу.
Тепер я в її місті.
Коли ти побачив Габріелу,
що вона тобі сказала?
Що в мене є місія.
-Яка? -Не знаю.
Не знаю.
Що було потім?
-Я помер? -Ні.
Ти не помер.
Але рана почала збільшуватися.
Почала долати твоє тіло.
Я попросила полікувати тебе.
Сина води.
І тебе забрали.
Але я не знала, куди.
Я не знала, коли тебе повернуть.
І ось ти тут.
Може, це була Луна і її сни?
Луна — незвичайна дівчина.
Вона твоя донька.
-І ти один з нас. -Я не один з вас.
Від цього не втечеш.
Я втратив усе.
Я втратив Габріелу.
Я втратив роботу.
Я пропустив дитинство Луни й похорони бабусі.
Я не витримаю втрати ще чогось.
Не хочу, щоб Луна пережила таке.
Дякую, що дбала про неї, але ми повертаємося до звичного життя.
-Габріела казала, що в тебе є місія. -Моя місія — дати доньці нормальне життя.
Це й робитиму.
Хотіла піти не попрощавшись?
Що ти тут робиш?
Ти знайшла тата,
правда ж?
Чого ти хочеш?
Тебе.
Луно!
Переклад субтитрів: Жолудь Добровольський