Luno, pozdrav tátu. Pošli mu pusu.
Ahoj, tati!
Hoří!
Viděla jsem jít do lesa holku!
Luno!
Luno.
Táta je tady.
Bude to dobrý.
Musíš kvůli ní být v pohodě.
Tohle je sladkovodní delfín.
Zvíře může odvézt jen environmentální policie.
Nemám ho.
- Objevil se polda a já vytuhla. - Uklidni se.
Vím, kdo to byl.
Ví, že Manaus je delfín.
To samé se stalo Gabriele.
Tys nezískal to tělo, Isaacu?
Co chceš od Manause?
Myslím, že jeho vrah zabil mou ženu.
Nevím, co se stalo.
- Stáhla jsem ho na dno oceánu... - Jenže nezemřel.
Jestli přežil, musí na něm být něco jiného.
Znáš pohádky, ne?
Spi, děťátko, spi.
Jsou skuteční.
Vím, že Gabrielu nezabil požár, ale nebyl to ani člověk.
Je tak zlý, že jeho duši nechtějí nebesa ani země.
Chytíme to Corpo-seco do pasti.
Už nechci, abys odcházel.
Bojím se.
Musíš přestat Luně vkládat do hlavy myšlenky.
Řekla jsi jí, že náhrdelník ji ochrání, a ona se teď bez něj ani nehne.
Ten náhrdelník ji chrání.
Pamatuješ si, když ti ho maminka dávala?
Jo.
Duchové potřebují tělo.
K zabíjení někoho využívají.
Viděl jsem Corpo-seco.
Je v Luně.
Luno!
Pojď do mě.
Opusť tělo a vstup do mého.
Corpo-seco už v ní není.
Eric se vydává za Curupirou.
Ericu.
Pořád tě ještě čeká dlouhá cesta.
Tati!
Co se děje?
Co se stalo, zlato?
Kde mám tátu?
AMAZON, PARÁ
Tak ukaž.
To je vše.
Víc toho nemáš?
Jorge?
Tamhle, šéfe.
Had.
Přineste sedativum. Rychle!
Tentokrát tě dostanu.
Hej.
Teď na mě pojď.
Ty jsi klíčem k Marangatu? Všechno zlato na tom místě je teď moje.
NEVIDITELNÉ MĚSTO
Jdu si pro tebe, tati.
Inês!
To je strom z mého snu.
Pojď, Inês!
Musíme si pospíšit. Za chvíli nebude světlo.
Počkej.
Sálá tady energie, kterou jsem nikdy nepocítila.
Dobrá nebo zlá?
Jen lidé jsou dobří nebo zlí, Luno.
Počkej tady.
Nikam nechoď.
Kde ses tu vzala?
Je to tu chráněné. Dovnitř se nedá dostat.
Musím jít vpředu.
Jako v tom snu.
Pojď.
Můj táta je tady, Inês.
Jdu dovnitř.
Počkej.
Něco tu nehraje.
Dostali jsme se až sem. Jdu dovnitř.
Musíme odsud pryč.
Tady to není naše.
Nevidím žádné stopy ani ploty.
Svět není jen to, co vidíš. A dobře to víš.
Právě proto vím, že táta je někde poblíž.
Příroda má svá pravidla.
Nemůžeme si prostě dělat, co chceme.
A navíc,
potřebuju čas, abych přišla na to, jakou energii to místo vysílá.
Jdeme.
Někdo vstoupil do Marangatu.
Jak?
A co had?
Ten už s námi není.
Trvalo nám to sem dva roky.
Nebyl čas. Musíš to pochopit.
Vím, co si myslíš.
Chci jen najít tátu.
Najdeme ho.
MATINTA PERÊ PŮVOD A SYMBOLIKA
Udělám cokoliv, abych dosáhla svého.
To už odcházíš?
Neuběhlo ani pět minut, co jsi mě povolala.
Proč vaší generaci tolik vadí vydržet a čekat?
Matinta.
Čekala jsi babiznu?
Můžeš mi něco splnit?
Pokud to opravdu chceš.
Víc než cokoliv jiného.
Víc než cokoliv jiného si přeju přivést tátu zpět.
Nemůžu ti splnit přání,
když nebudeš dodržovat všechna pravidla.
To je pravidlo číslo jedna.
Jaká jsou ta další?
Pravidlo číslo dvě:
Nejdřív splním slib já,
pak ho splníš ty.
A až přivedu tvého tátu zpátky,
musíš mi na oplátku něco dát.
Co?
Dáš mi cokoliv si budu přát.
To je poslední pravidlo.
Dobře.
Beru.
Tohle je tvá šance.
Nebojím se tě.
To bys ale měl.
Nezkoušej mě.
Opravdu si myslíš, že hromada zlata tě učiní významným?
Vždycky budeš pěšák.
Dostaň mě tam,
nebo rázem zemřeš.
Cože?
Co to říkáš, indiáne?
To radši umřu.
Radši zemřeš?
Radši? Jako vážně?
Radši umřeš, jo?
Cos to udělal?
Co to bylo?
Lazo nechce.
Lazo tě nepřijme.
Lazo nechce jít.
Lazo tě nepřijme.
Lazo nechce.
- Lazo tě nepřijme. - Hele.
Neublížím ti.
Nechceš zlato?
Ne. Chci svou dceru.
- Když tě osvobodím, pomůžeš mi odejít? - Odejít?
To je moc složité.
Kde to jsme?
V pekle.
Pojď se mnou.
Co to bylo?
Vidíš to, co vidí Lazo?
Málem jsi zrušil Lazovu kletbu.
- Málem jsi zrušil Lazovu kletbu! - Hej!
Co to kurva je?
- Tudy, starouši! - Vždy si vezmou Laza.
Hele, uklidni se.
Vždycky si najdou Laza.
- Co tu děláš, bělochu? - Vždy si vezmou Laza.
Mluv!
Do prdele, utečte!
Tak utíkejte!
BELÉM, PARÁ
Objevili se policajti a bělocha odvedli.
Musel jsem utéct.
Kurva, jakého bělocha, Danilo?
Nevím, nějaký, kterého jsem nikdy neviděl.
Chtěl toho starce.
Zjevil se a všechno podpálil.
- „Všechno?“ - Ano.
Nádobíčko taky?
Všechno.
- Vzal si starce? - Ne.
Vyslal jsem ho, aby zůstal s knězem v kostele.
A co klíč? Kde máme klíč?
Indiána...
Ten běloch začal střílet.
Zabil ho.
Co uděláme s tou aukcí?
Nechals zemřít jedinou osobu, která by nám umožnila přístup?
Aniž bys něco podnikl?
Snažil jsem se ho zastavit.
Udělal jsem pro to všechno.
Kdyby to samo o sobě stačilo,
proč bychom ho asi chtěli živého?
Ty idiote.
Jaký klíč k Marangatu si teď vezmeme na aukci?
MÝTUS O MARANGATU
NEZÁKONNÁ TĚŽBA
Co hledáš?
Nevím jistě.
Možná jsem něco přehlédla.
Vím, že ti táta věřil.
A já ti taky věřím.
Když je indián mrtvý, dovnitř to nepůjde.
Možná bychom měli tu aukci s investory zrušit.
Nepřestanu.
Udělám cokoli, abych se tam dostala.
Můj Bože na nebi.
Co ti provedli tentokrát?
Lazo našel muže, který může odstranit naše prokletí, otče.
Lazo.
Pomozte někdo!
Klid, postaráme se o tebe.
To nemůžu. Jsem lehce zranitelná.
Jsi soudkyně. Můžeš si dělat, co chceš.
Neustále se zabývám těžebními případy. Myslíš, že si toho nikdo nevšimne?
Ten běloch našel moje důlní naleziště. Zjisti, kdo to je a co ví.
Nemůžu.
Jde o sledovaný případ.
Musíme ho najít dřív než on nás.
Chvíli počkáme.
Až se to uklidní, pokusím se něco zjistit.
Opakovaně tě žádat nebudu.
Zjisti, kdo je ten běloch.
Zjisti, co je zač a kolik toho ví.
Věděla jsem, že je na tebe spoleh, Clarice.
Proč jsem připoutaný?
Kdo jste?
Tady se ptám já.
- Jakou máš v těžební oblasti roli? - Nevím, o čem mluvíte.
Byl jsi v ilegálním těžebním dole, který explodoval,
a nic nevíš?
Tu...
Pamatuju si tu explozi.
- Nevím, jak jsem se tam dostal. - Máš průšvih.
Radši spolupracuj.
Nemám s tím dolem co dělat.
Jenom si toho moc nevybavuju.
Jen...
Vzpomínám si,
že tam byl nějaký svázaný muž.
Taky tam byli dva chlapi, co...
Zabili domorodce.
Koho zabili?
Co tady děláte?
Prokurátorka Telma Dyorá.
Říká, že zabili domorodce. Našli jste tělo?
Indiána?
Ne.
Správný termín je „domorodec“.
Jistě. Omlouvám se, paní.
Pořád jen spíš.
Cože?
Chceš najít svou dceru, ne?
Znáš Lunu? Víš, kde je?
Chceš ji najít?
Nebo nechceš?
Nejste oprávněna vyslýchat podezřelého.
Já nikoho nevyslýchám.
Bez řádného povolení vás s ním nemůžu nechat mluvit.
Je mi líto.
A do prdele.
Podezřelý prchá. Žádám posily.
Hej!
Kam jdete?
„...a svět je začal nenávidět, protože nepatří světu,
jako ani já nepatřím světu.“
Jan, 17. kapitola,
14. verš.
Ztratil ses?
Pojď!
Kam mě to vedeš?
Pojď za mnou a uvidíš.
Rychle, no tak!
Tady jsi. Bento!
- Teď ne. - Kde jsi byla?
Musím jít.
Pojď!
No tak.
Ty, holka.
Kde to jsme?
V Portu da Palha, sakra.
V Belému?
To tě v nemocnici zdrogovali?
Dělej. Tudy.
Chceš, aby tě chytili?
V Portu da Palha jsem se díval všude.
Ani stopy.
Unikl nám.
Tady taky není. Vracím se k autu.
No tak.
Čisto. Můžeme jít.
Jdu vám říct, že jsme neměly v úmyslu vpadnout do svatyně vašeho lidu.
Říkáme tomu Marangatu.
Přivedla tě ta holka, že jo?
Takže jste věděli, že přijdeme?
- Hele! Nemotáme se pořád dokola? - Poběž!
Běž. Schovej se tam.
Pohyb.
No tak!
Holko.
Kde je?
Já myslela, že tady.
Musí být někde jinde.
Když půjdeš po její stopě, najdeš ji.
Vysvoboď
mě z toho.
Je to prokletí.
Lazo říká, že jsi málem zrušil jeho.
- Luno. - Prosím!
Prosím, zruš ho!
Zruš to.
Luno.
Luno!
Tati!
Zlato.
- Zlato. - Tati.
Stýskalo se mi.
Panebože.
Jsi tak veliká!
A tak krásná.
Jsi nádherná.
Já věděla, že se vrátíš, tati.
Zlato.
- Jsi to vážně ty? - Jo.
Odkdy jezdíš na prkně?
Už nějakou dobu, tati.
Jak ses sem dostala?
Přivedla tě babička?
Ne, tati.
Prababička zemřela.
- Jak dlouho jsem... - Víc než dva roky, tati.
Ale...
- To znamená... - Cuca se o mě starala.
Inês?
Jo.
Celou dobu jsme tě hledaly. Nakonec byl ten sen pravdivý.
Jaký sen? Co tím myslíš?
Od chvíle posledního setkání jsem snila o tvém návratu.
Nevěděla jsem, kam jít.
Pak jsem začala studovat subjekty a dešifrovat své sny.
Cuca mi hodně pomohla.
- Kde je? - Vezmu tě za ní.
Pojď.
Co ty zelené vlasy?
Zmínila jsem tu holku, o které jsi mi řekl.
Šel za mnou.
Měl jsi pravdu, příteli.
Vážně měl.
Osmkrát.
Zvonek zazvonil osmkrát.
Měla bych teď být v kleci.
Ale jsem volná.
Vysvobodil mě z prokletí.
Kéž bych ho sem mohla přivést, jak jsme se dohodli.
Ale slibuju ti,
že ho najdu
a nechám ho, aby tě taky vysvobodil.
Nějak to vymyslím.
Pojď.
Inês, podívej, kdo je tady!
Pojď.
- Luno. - Co je?
Dáš nám minutku?
Neviděla jsem tě celou věčnost.
Udělej, co říká otec, Luno.
- To si děláte srandu. - Počkej.
Sbal se, odcházíme.
Díky, že ses
o Lunu starala.
Slyším, na co se v duchu ptáš.
Bezva. Můžeš začít vysvětlením, co se to děje.
Pokusím se.
Nejdřív se ale musíš uklidnit.
Neposadíme se?
Co si pamatuješ?
Ten večer
jsem v Cedrovém lese...
viděl Gabrielu.
Teď jsem v jejím rodišti.
Když jsi potkal Gabrielu,
co ti říkala?
Že mám poslání.
- Jaké poslání? - Nevím.
Fakt nevím.
Co se stalo potom?
- Umřel jsem? - Ne.
Neumřel.
Ale rána se začala šířit.
Začala ovládat tvé tělo.
Požádala jsem o uzdravení.
Syna vody.
Odnesl si tě.
Jen jsem nevěděla kam.
Ani kdy tě zase vrátí.
A teď jsi tady.
Zařídila to Luna a její sny?
Luna není ledajaká holka, Ericu.
Je to tvoje dcera.
- A ty jsi jeden z nás. - Nejsem jeden z vás.
Nemůžeš před tím utéct.
Přišel jsem o všechno.
Ztratil jsem Gabrielu.
Svou práci.
Zmeškal jsem Lunino dětství a pohřeb babičky.
Nic dalšího už bych nezvládl.
Nechci, aby si tím prošla i Luna.
Díky, že ses o ni postarala, ale vracíme se k předchozímu životu.
Gabriela mluvila o poslání.
Mým posláním je umožnit dceři normální život.
A to taky udělám.
Chtěla jsi odejít, aniž by ses rozloučila?
Co tady děláš?
Našla jsi svého tátu,
že jo?
Co za to chceš?
Tebe.
Luno!
Překlad titulků: Michal Pokorny