PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
ÓSAKA
Centrála už chce informace? To bylo rychlý.
Táta je mrtvej.
Infarkt.
Cože? Kdy?
Včera.
Panebože, zlato.
Tak jo.
Můžu zařídit letenky, vyzvednout děti ze školy.
Zítra tam můžeme být.
Páni.
Jedeme domů.
To je fakt děsivý.
No tak, zlato. Měj trochu kuráž.
Jo, dědova smrt rozhodně nebyla přirozená. Věř mi.
Tohle bude dobrý.
Tak se nad tím zamysli. Dědeček samotář, místní záhadnej boháč...
se najednou zhroutí ve sprše.
Orgány si tomu klidně můžou říkat „přirozená smrt“,
ale všichni, kdo sledujou telku, ví, jak to končí.
Místní britskej spisovatel zjistí, že je to pečlivě naplánovanej zločin.
Jen doufám, že na pohřbu bude Angela Lansburyová.
Ta dáma má fakt styl.
Ty se japonsky učíš z To je vražda, napsala?
Tři série A-teamu v mandarínštině...
- Peking byl moje děvka. - Já myslel, že používají software.
Seriály z osmdesátek jsou efektivnější. Měl bys to říct centrále.
Kolik pojistek bys mohl s těma korporátníma teroristama prodat.
Nejsme „korporátní teroristi“ a pojištění neprodáváme.
Jasně, pardon. Je to „hodnocení rizik“.
Jsme tu, abychom se rozloučili s dědou, a pak sajónara, Baringtone. Jasný?
Naprosto.
Vrátíš nám naše průkazky? Jsou majetek společnosti.
Tak co říkáte na novou školu?
Žeru ji. Už jsem se přidal na Facebook čtvrťáků.
Viv?
Laborky jsou fakt boží. Líbí se mi, že je to blízko parku Nakanošima.
Co dál? Jo, Pan Koblížek v Naniwa-ku má parádní čokoládový koblihy.
A co studenti? Máte v ročníku někoho zajímavýho?
Jsou to jen tři týdny.
Já vím, ale dohoda byla, že tentokrát se budete víc snažit...
No tak, je to novej jazyk a škola.
- Flákání je nemístný... - ...si najít kamarády.
Nedochází ti, že je šílený dělat něco, co nechci,
protože školu využívám k rozšíření obzorů,
místo abych házela fotky na Instáč a dělala si falešný kamarády.
Víme, že jsi jedničkářka.
Ale potřebuješ natrénovat styk s lidmi. Slíbilas, že to zkusíš.
AUTO HUDSON
Vy se jděte vyčůrat, já natankuju.
Hej, Viv. Pojď se tam mrknout.
Dobrý den.
Můžete nám natankovat?
Jsem fakt úlovek!
Co to je?
Jo, jsem zaháčkovanej.
Tohle si rozhodně vezmu domů.
Co je to?
VÁM PROZRADÍ BUDOUCNOST
Osud není otázka náhody, ale volby.
Hledáš-li svůj osud,
věštec Omari ti může říct, jaký bude.
Chceš ho znát?
Ohromhovný.
TVŮJ OSUD JE VYJEVEN NÍŽE
TVŮJ OSUD VEŠKERÁ TAJEMSTVÍ BUDOU ODHALENA
Tohle trvá věčnost.
Hej! Potřebujeme natankovat.
Jděte si někam jinam.
Nějaký problém?
Ona. Není tu vítána.
Co jste to říkal?
- O co jde? - To za to nestojí, zlato. Jdeme.
- Děti, do auta. - Trochu rasista, ne?
Viv. Hned.
Puso, jdeme.
Dneska je tvůj šťastnej den.
Tak jo. Vítej doma, tati.
Musí být fajn být zpátky na Waynově panství.
Viv, jaký jsou šance, že je tu wi-fi?
Doufejme v to.
Kde jsi sakra byl, mladý muži?
Šel jsem za Sethem do města.
- Jsou dvě ráno! Proč tě neodvezl? - Kdes to vzal?
Frede?
Fredericku!
Kde je tvůj bratr?
- Kde je Seth? - Tati?
Fakt se mi chce čurat.
Tak jo, ať to máme za sebou.
Tři dny, zlato.
Aspoň víme, proč táta s dědou nevycházel.
Už jen ty tapisérie jsou živná půda k týrání. Podívej.
Ťuky ťuk!
Haló?
Tady je máme!
Marnotratná rodina se vrací.
Upřímnou soustrast vám všem. Musel to být strašný šok.
- Samuel byl... - Promiňte. A vy jste?
Sandra St. Claireová.
Spravuji majetek vašeho otce a jsem vykonavatelem jeho závěti.
Paráda. Tohle je moje žena Deloris.
Zdravím. A vítejte v Baringtonu na Hudsonu.
Ty si mě nepamatuješ, co?
Dee-Dee Langová? Ročník '87.
Jediná černoška?
Deloris Langová. Bože. No jasně!
Naše děti, Geoff a Vivian.
- Kolik jim je? - Sedmnáct.
- Dvojčata. - Dvojčata.
Panečku! Moje dcera Madison je ve stejném věku.
Bývá u mě ob víkend.
Tři roky rozvedená. Neptej se.
S mým ex to byla noční můra.
Ale když jste tady, měli byste jít na slezinu nebo...
se dát dohromady. Nebo jak se tomu teď říká.
- To by bylo bezva. - Budeme tu jen pár dní, takže...
Příště.
Kopie Samuelovy závěti včetně pokynů pro pohřeb,
o který jsem se už osobně postarala.
Plus zapečetěný dodatek k závěti. Čistě pro vás.
Někdy, samozřejmě ne teď, bychom měli probrat údržbu domu a...
Chceme ho co nejdřív prodat. Tak vyberte makléře a oceňte ho, ať to sviští.
Panebože, ta holka se pro Pevnost nehodí!
Ježiš, sotva ty se tam hodíš, a to jsi jeden z nás!
- Tos dal najevo dost jasně. - Margaret, přiveď ho k rozumu.
Proboha, Frede.
Přidat se k Pevnosti je velký krok pro kohokoli!
Existuje déle než tahle země.
Není pro slabé povahy.
Pro Setha to stačilo.
Setha?
Seth byl silný...
a podívej, co se mu stalo.
Ale ty... Ty budeš už tak mít potíže dostát svému jménu!
Ale když do toho tu holku zatáhneš,
bude to jenom o to horší.
Nežádal jsem o svolení.
- Fredericku! - Fredericku!
Identifikována agentka Deloris Shabaz Allenová.
- Kontrola zbraní. - Přístup k inventáři.
Identifikován agent Frederick Charles Allen.
Spusť hlavní rozhraní.
Potřebujete ještě pomoc?
Ne, díky.
Zvládnu to.
Nahraj všechno na centrálu v New Yorku a spusť protokoly na trvalé uzavření.
Potvrďte, že agent Samuel Allen si na této základně již nepřeje zůstávat.
Agent Samuel Allen je mrtvý.
Příchozí hovor z centrály v New Yorku. Edith Moorelandová.
Věříte na karmu, agente Allene?
Měl bych?
Musím aspoň trochu věřit, že vesmír zlo potrestá.
Nebyl to zlý člověk, Edith.
Paličatej hajzl? To rozhodně.
Myslím, že špetku zla v sobě máme všichni. Díky tomu můžeme dělat naši práci.
Tvůj otec byl dobrý agent. Naučil mě vše, co znám.
Mluvit špatně o mrtvých nosí smůlu,
ale myslím, že v tomhle případě udělám výjimku.
Mrzí mě, že tam nebudu, abych slyšela tvou pohřební řeč.
Všechno, co tu měl, jsem poslal do New Yorku.
Většina dat je vlastně pěkně stará.
Nemyslím, že Samuel byl příliš aktivní, co se vzdal místa v Radě.
Portál měl víc než cokoli jiného ze zvyku.
Agenti Pevnosti do důchodu neodcházejí, to víš.
- To nemáme žádnej důchodovej balíček? - Vážně by sis ho vzal, kdyby ano?
Nikdo není rád mimo. Ne po tom, co dělal naši práci.
Jak to zvládají Deloris a děti?
Můžeme přestat předstírat, že je to tragédie?
Oba budete přeloženi do Osla.
Všechno naznačuje, že říjen tam bude velmi živý.
Údaje ze satelitů určují rizikové oblasti na finsko-ruské hranici.
Vím, že jste se v Japonsku teprve zabydleli,
ale na tohle potřebuju své nejlepší lidi.
- Kdy? - Ve čtvrtek.
Myslel jsem, že v říjnu to poslední roky bývá lepší. Že se karta obrací.
To ano. Jen ne letos.
Víš, co na práci pro tebe miluju?
Tvůj smysl pro načasování a příležitost.
Upřímnou soustrast.
KONEC VYSÍLÁNÍ
Co jsem slyšel, děda babičku v podstatě vyštval.
A ty se jí divíš?
Musela být bomba být vdaná za nemocnýho člověka.
S Margaret určitě taky nebylo lehký pořízení.
Pochybuju, že ji sedm let na Floridě obměkčilo.
To ne.
- Myslíš, že přijde na pohřeb? - Ne.
Zajímavý.
Co je asi uvnitř?
Ano! Cítím záhadnou energii, která zevnitř vyvěrá.
Na druhé straně dveří...
jsou další blbý starožitnosti.
A ty ses právě zapojil do války proti vědě.
Hej, děcka!
Připozdívá se. Musím tu ještě něco zařídit,
tak proč se nevrátíte na hotel?
Cože?
Ne. To jako vážně?
Na hotelech bydlíme všude a tady je skutečnej dům, kdes fakt bydlel.
A my máme jít na hotel,
kterej bude vypadat jako obraz Jacksona Pollocka s mucholapkou navrch?
Ne každej to tu nenávidí tolik jako ty.
Někteří z nás by možná chtěli o rodinný historii vědět víc.
Dobře.
- Chceš to vědět? - Jo.
Vaši předkové pomáhali založit tenhle stát, postavili tenhle dům
a my ho teď prodáme. Konec lekce.
Víš co? V tomhle musím souhlasit s Viv.
Ta špeluňka mě děsí desetkrát víc než tohle.
Tak jo. Takže...
zabořit to tady není špatný nápad.
Pečlivě to tu prohledáme, co se zbraní a techniky týče,
připravíme to pro čisticí tým Pevnosti...
A Geoff má s tou špeluňkou pravdu.
Tak jo.
Dojděte si pro věci, vyberte si pokoj. Kdo chce pizzu?
- Fakt? - Jo.
Beru si větší pokoj!
SETH ALLEN 1. MÍSTO – 1987
Panebože.
Promiň!
Táta ještě nebrečel.
Ne před tebou.
Jen že...
byl to jeho otec.
Tvůj táta a děda měli komplikovaný vztah.
Nenáviděli se.
Myslím, že děda Samuel si myslel, že pro tvého tátu dělal to, co je správné,
- ale on to očividně vidí jinak. - A ty s tím nesouhlasíš?
Myslím...
Já nevím. Myslím, že...
být rodičem je těžké.
A není to vždy černobílé.
Pro nás to samozřejmě neplatí.
Jen si nedokážu představit, kdybych o tebe nebo tátu přišla.
Já taky ne, zlatíčko.
Ale vím, že by to bylo jiné.
Ale stejně si myslím... že je táta smutnej,
i když to nedává najevo.
Každý projevuje smutek jinak,
takže nejlepší, co pro tátu můžeme udělat,
je říct mu, že tu pro něj jsme, až bude připravený.
To si možná počkáme.
Jo.
To je ono.
Jo.
Fajn. Tahle? Nebo tahle?
No tak.
Nejsme ředitelé pohřebního ústavu. Prostě...
já nevím, dej tomu trochu šmrncu. Hele.
Tahle se mi líbí. Našel jsem ji u dědy.
Ta byla mého bratra.
Sethova, že?
Kolik ti bylo... když...
Asi jako tobě.
A jak umřel?
Byl v klubu...
na Manhattanu.
Někdo ho pobodal.
To vypadá dobře.
Z Listu Římanům, kapitola šestá...
Pohřbeni jsme tedy s ním skrze křest v smrt,
abychom, jakož z mrtvých vstal Kristus k slávě Otce...
NA VĚČNOU PAMÁTKU HORATIA H. ALLENA
NA VĚČNOU PAMÁTKU JOHNA ALLENA
...tak i my v novotě života chodili.
Štědrost Samuela Allena byla hluboce zakořeněná
a hojná, stejně jako roky, které uplynuly od doby, co se zde jeho předci usadili.
Byl to patron Baringtonu na Hudsonu.
Ježiši, je tady.
Řekněte, že je pořád mrtvý.
Bezva načasování.
Pohřeb skončil.
Zlato, já s ním umřela už tisíckrát a nikdo z vás mi na ty pohřby nepřišel.
Navíc nemůžu vystát to vlezdoprdelkování.
Bože, v tomhle městě je tolik parazitů,
ale tomu učiním přítrž. A to co nejdřív.
Kde je Deloris a děti?
Šli do města na zmrzlinu,
chystají se na nějakou povrchní párty, který jsme říkávali... „sobota“.
Ach, jak mi chybí ty večírky, co jsme tu pořádali.
Jsem ohromen, jak každej rok vypadáš mladší.
Zůstalo v tom svěřeneckým fondu něco, nebo to je všechno tady?
Zaprvé: krása nemá žádnou cenu.
A abych ti odpověděla, ty chamtivej hajzlíku,
je tam toho spousta.
Budu nahoře odpočívat, dokud ta šaráda neskončí.
Smuteční slavnosti se taky nezúčastníš? Pročs vůbec jezdila?
Chtěla bych strávit trochu času s vnoučaty.
Jamesi!
Bůh ví, že už je to dlouho.
Počkej, ty zůstáváš?
Je to problém?
Máti, proč jsi tu doopravdy?
Proč myslíš, drahoušku?
Chci ten dům.
Kurva.
Viv!
- Pamatuješ si na Sandru? - Ze včera?
- Jo. - Jasně.
Ty brďo, tvoje šaty jsou parádní.
Maddy! Pojď sem.
Co kdybys Vivian seznámila se svými přáteli?
Je to úžasná parta, vážně.
Ježiš, máti. Jsem Madison.
Ahoj.
Půjdu pro nějakej chlast.
Geoffe.
Hej, Geoffe. Pojď sem. Not tak.
- To je můj syn Geoff. Seznam se s... - Bill Mishra.
Jo, budoucí starosta. Nemám pravdu?
- Takový je plán. - Těší mě, pane.
- Můj syn Phillip. - Ahoj.
- Super párty, co?
Lososová pěna se skoro dá jíst.
Jo.
Trapas.
Ahoj, cizinko.
Do prdele!
Kohopak tu máme!
Jak dlouho jsme se neviděly?
- Patnáct, 20 let? - Už je to dlouho.
Měla jsem ti víc volat. Nebo prostě... aspoň jednou.
- Promiň. - Takovej je život. Už to neřeším.
Jen jsem tě chtěla pozdravit a nabídnout ti svůj soucit.
Nejenže jsi přišla o tchána, ale taky...
- Tys ho nenáviděla, že? - Opovrhovala jsem jím.
Ale ne...
- Přivdala ses mezi ně. - Dostalo mě to z tohodle zasranýho města.
Já se rozhodla zůstat.
Našla jsem si nový přátele, ale to ty určitě taky,
když sis cestovala po světě jako nóbl mrcha.
Jo, svoje pojištěnce.
Nemá to žádný kouzlo. Věř mi.
A co ty?
No, jak to tak chodí...
dostala jsem práci tvýho otce.
Páni.
Byl by na tebe fakt pyšnej.
- Jo? - Jo.
Děkuju.
- Stejná kancelář? - Stejná židle.
Tohle je Barington, kotě. Nic se tu nemění, jak sis určitě všimla.
Vlastně jsme včera chtěli natankovat u Auto Hudson.
Basilův táta mi prakticky řekl, abych vypadla z jeho pozemku.
To si neber osobně. Nikdy se z toho, jak Basil odešel, úplně nevzpamatoval.
Jak to myslíš?
Ty to nevíš.
Pojď sem.
Pamatuješ na ten požár v Killiganově lékárně?
Ukázalo se, že to byl Baz.
Odseděl si sedm let za vloupání, žhářství...
Když starouš vidí jeho starý kamarády, naštve to ho.
Na to se napiju.
Ale ty a Fred Allen... To jsem nečekala.
Jo, on člověku přiroste k srdci.
Zdá se, že se baví.
Jo, takže...
Běž.
- ...společně něco provést. - Zdravím. Ahoj, zlato.
- Zdravím. - Ráda vás poznávám.
Moje žena.
- Ukradnu si ho. - Tak zatím.
- Promluvíme si později. - Mám průšvih, co?
Tak jo.
Nebyla to Gina Fernandezová?
Teď je to šerifka Gina Fernandezová.
Sakra! Vypadá dobře.
Tak jo, klídek, pardále.
Jen moje rodina mohla založit místo plný patolízalských kokotů.
Chci říct... Jde jim jenom o peníze, fakt.
Mně to vlastně nevadí. Ráda jsem Ginu viděla.
No tak, Dee. Bylo to tu pro tebe peklo na zemi.
Jsi opilej na pohřbu svýho otce.
Vím, že být zase tady v tobě rozdmýchává emoce...
Ne! Nedělej na mě psychoanalýzu! Na to nemám náladu!
Jasně, protože na introspekci máš speciální náladu.
Můj otec byl egocentrickej kretén. Co bys chtěla? Slzy?
Chci od tebe opravdový rozhovor, Frede.
Něco, čemu se už dlouho vyhýbáš.
Ale spokojila bych se s tím, že nebudeš na káry před dětma.
Páni. Táta je nadrátovanej.
Jo. Vedeme soukromý rozhovor, zlato. Ale „nadrátovanej“ sedí.
Jak se máš, zlatíčko?
Dobře. A ty?
- Bože. - Tak jo...
Tak jo. Ahoj, tati.
Takže... dodavatelé občerstvení vyšilujou, protože nám zjevně došlo Prosecco a víno.
I poměr jednohubek na snoba je nebezpečně nízkej.
Řekni jim... že skočíme pro zásoby.
Zaprvý: není to jejich práce?
- Zadruhý: to jako chceš řídit? - Táta se potřebuje provětrat.
Řídit bude máma a já budu dohlížet.
Dobře.
Brzy se vraťte.
Lidi začínají střízlivět.
Až na tátu.
Promiň, že jsem vůl.
Víš ty co?
Sereme na půjčený auto.
Polib mi prdel, Baringtone!
- Panebože! - Koukni na to!
- To přináší vzpomínky. - Tahle věcička mi chyběla!
Ukaž.
Kdežto mně... chybělo tohle.
Bože.
Myslíš, že nic netuší?
Ne. Nemají tušení.
Kdyby ti sráči věděli, co můj táta dělal doopravdy...
Čím jsme se zabývali doopravdy...
- tak by o peníze nežádali. - Ne, s křikem by utekli.
„Příšery! Bože, ne! Pomozte mi!“
Sakra.
Víš ty co...
jestli ho máma chce, tak ať si ho vezme.
- Co? - Dům.
- Fakt? - Jo.
Je to jen jedna velká zasraná lež.
Přísahám bohu, že se nemůžu dočkat, až odsud vypadnu.
Co? Myslíš, že jsme jiní?
Všechno, co děláme, naše práce, minulost...
- Všechno je to lež. - To není to samý.
Blbost, Frede. Naše děti ani neví, kdo jsme.
- Neví, kdo jsou oni. - Jo, a nikdy to nezjistí.
- Protože je to moc nebezpečný? - Přesně tak.
Co když je moc nebezpečný jim to neříct?
Pokud nám náš svět zaklepe na dveře, nebudou na to připravení.
- A už nejsou malí. - Tak je ochráníme.
- Víš, jak to myslím. - Vím, že tímhle kazíš
ten příjemnej pocit z týhle peckový trávy.
Ještě jsme neskončili.
- No ták. - Ještě jsme neskončili.
Právě mi umřel tatínek.
Tak jo.
- To bylo fakt chabý. - Hej.
- Co? - Kouřím?
Vzpomínáš na to, jak jsme v tomhle autě byli posledně a zhulili se?
- Bylo to dobrý. - Soustřeďte se na misi, agente Allene.
Ježiši.
- Fajn, pokud... - Šest dolarů, fajn.
- Vezmeme je. - Tak jo.
Dojdi prosím tě pro chlast.
Tyhle vezmu. Miluju je.
Sakra.
- Cítím síru a měď. - Jo, já taky.
A nemáme pořádný zbraně ani skenery.
No, tak na to musíme jít postaru.
Mám je.
Jsou tam dva.
A vybrali si cíl.
Čím dál lepší!
Měli jsme zůstat v autě.
Ta tráva byla dobrá.
- Proč ty máš tohle a já dostal tohle? - Protože seš opilej.
Sobče.
Býval jsem markeťák, víš.
Jo.
Celých 15 let jsem pracoval v korporátu.
Byl jsem výkonnej viceprezident. Dostával jsem roční bonusy a všechno.
Znáš tu reklamu na růžovou limonádu J-Money?
Když tě žízeň přepadne, J-Money...
Jo! To znám. Jo.
Není to tak dobrý. Uznávám.
Ale ten bonus za to na konci roku? To byla prda.
Jo.
Co je to vlastně „prda“?
Nech mě hádat. Prachy dobrý, ale pracovní doba na hovno?
- Vyhořel jsem. - Jo?
- A dalších 20 let bylo... - Stejných?
Jo.
Tak jsem si řekl: „Srát na to.“
Vyměnil jsem akciový opce za luxusní karavan.
Vyrazil jsem se ženou na cesty.
Navíc je už nedělají jako kdysi. Víš co, opravdovou klasiku.
Pět, pět, pět, 22, 22!
Pizza Gino vám jídlo doručí raz dva!
Máme otevřeno dlouho!
Jo!
Pizza Gino! Tu miluju!
- Jo! - To je klasika, pamatuješ?
Bože, jo.
Teď už to nemá tu hloubku. Není v tom hrdost ani radost.
- A sociální média... - Bože. Nechtěj, abych začal.
Jo.
Nemusíš to dělat.
Se ženou můžeme prostě vyrazit. Nikdy jsme tu nebyli.
Z očividných důvodů si nemusíme hrát na to, že tě zase pustím.
Jakých důvodů?
- No... - Protože jsme nebezpeční?
Jsme predátoři? Věděls, že jsme vegetariáni?
Náš druh. Nejíme maso...
Protože zabíjení a jedení bezmocných zvířat je nechutný.
- Ty bezmocnej nejsi. - Jsme ohrožení...
a budou nás lovit, dokud náš ekologickej účel neztratí smysl.
Hej, kámo, já vím, co je tvůj účel. Proto mám práci.
Jen se snažím říct, že nemusíš být jako zbytek Pevnosti.
Vypadáš jako slušnej chlap. Tak...
nech mě a manželku odejít. Budeme dělat to svoje, ty taky...
- Však se nic nestalo. - A co on? Tamten chlápek.
Visí tam jako hovězí. Jemu se očividně něco stalo.
Trpěl srdeční chorobou a neléčenou cukrovkou.
- Byla to laskavost. - Nemůžu tě nechat jít.
- Ale můžeš. - Ne, nemůžu.
Ježiš, chlape. Je sobota.
Slibuju, že už nikdy v životě mě ani mou ženu neuvidíš.
Popovídali jste si?
To je ten chlápek, co napsal reklamu na limču J-Money.
Ať už ta noční můra skončí.
Ale noční můra teprve začíná.
Dědova závěť?
- Nemáš kouska studu. - Jsem zvědavej.
Táta by navíc neměl nechávat důležitý dokumenty tak na ráně.
Což je pro mě kdekoli.
A?
Jediný, co je tam „jasně stanovený“, je, že St. Claireová
neumí vyložit právní listinu, ani kdyby jí to mělo zachránit život.
Babička by měla pěkně zuřit.
Zařídit, ať si tohle město shání peníze jinde.
Parazitování je rozhodně u konce. Ne že by nám z toho mělo něco kápnout.
Ale... jsme rodina.
Jo?
Rozhlídni se, Viv.
Vidíš nějaký důkazy, že bysme byli součástí odkazu Allenových?
Tohle místo je základna privilegií bílých. Ukázalo se, že nejsme zvaní.
Máma říká, že ten starouš tady měl schovaný miliony dolarů
a byl kvůli nim šíleně paranoidní.
- S dovolením. - Pardon.
Pohřebák? Jsi tak hladovej, až je to skoro ubohý.
Madison!
Hej, holka. Poslyš...
Za to, co řeknu, bych se mohl dostat do potíží, ale my o tom slyšeli taky.
Vlastně se dědu pokusíme kontaktovat na opravdový seanci.
Seance mě děsí.
- Rozhodně bysme to měli zkusit. - Že?
A víš, kdo je na kontakt s mrtvýma machr? Ona.
Co? Já vlastně...
Fakt? Protože teď nemám na kraviny náladu.
Ne! Vím, co je to seance, ale...
Viv, přestaň být tak skromná.
Ona a děda byli jedna mysl.
Takže leda pokud tuhle taťkovskou oslavu žerete...
Jsem pro.
- Jdeme na to. - Paráda.
Přidám se k vám, jen co seženu pár koktejlů.
Super. Seš fakt milej.
To ty seš!
Co to děláš?
Musíš trénovat styk s lidma.
Za tohle tě zabiju.
Tak jo, odbornice. Veď nás.
Nevím, co tu ti dva dělali, ale...
likvidační tým by měl prozkoumat okolí.
Ohlásím to.
Tohle nebyla moje nejlepší práce.
Myslíš, že na to místní policie skočí?
Jo, přeťalas mu krkavici, abys skryla kousance,
uřízla mu ucho, vyřezala mu na prdel pentagram...
Jestli poldy nenapadne, že je to sériovej vrah,
otevřu si texaskej salátovej bar.
Díky, zlato.
Ty šaty byly nový.
Mimochodem, měl jsem ho.
Ne, neměl. To on měl tebe.
Lepší než být v domě.
Páni! Můžeš s tou sebelítostí už přestat?
Za 72 hodin jsme zpátky v Ósace.
V Oslu.
Edith nás znovu přeložila.
- To si děláš prdel. - Ne.
Právě jsme děti dostali na dobrou školu.
Víš, jak je těžký se v Japonsku dostat na dobrou školu?
Je to nemožný, ale zvládli jsme to! A teď zkurvený Oslo?
- Je třeba zabít nějaký norský příšery. - Nejedeme tam.
Co? Když nám dá Pevnost úkol, vezmeme ho.
Takhle to funguje, Deloris.
Víš moc dobře, proč nemůžeme jet do Osla. Protože se to stalo znovu.
Jsi z toho otrávenej a ty to víš.
A nejen ty. My oba.
Dvacet pět let bez přestávky. Jsme vyhořelí.
A teď, když je Samuel mrtvej... jsi ztratil chuť.
Já se k Pevnosti nedal kvůli tátovi!
Já vím, to kvůli Sethovi. Ale chtěls, aby se Samuel zajímal.
A teď seš si jistej, že tě oba shůry kritizujou,
a takovýho parťáka nepotřebuju, když se to podělá.
- Tak se vrátím zpátky do sedla! - Nejde jen o tvý sedlo!
Jde o děti. Jde o nás.
Tak co ode mě chceš?
Čas, Frede.
Říct dětem pravdu o Pevnosti, o tom, co číhá tam venku...
O všem.
V noci je to obvykle lepší.
Teď už se z toho nevykroutíš.
Nebo se raději vytratíš a budeš s bráchou mluvit čínsky?
Odložte telefony.
Jinak duch nepřijde.
Dědo Samueli...
sešli jsme se zde a doufáme, že nám dáš znamení o své přítomnosti.
Až budeš připraven, rádi tě v našem kruhu uvítáme.
Co tu kurva chceš?
Duchové mojí krve...
jestli mě slyšíte, dejte mi znamení.
Vole, tvůj nos.
- Lidi? - Co to kurva je?
O co jí sakra jde?
Panebože!
- Přestaň! Nech nás jít! - Vypadneme odsud.
- Nech mě kurva bejt! - Zasranej magore!
- Lidi, padáme. - Asi má záchvat! Já nevím!