Downloaded from YTS.MX
M-a sunat Gary Jones.
E un tehnician de solar care schimbă becuri și repară cabluri
Official YIFY movies site: YTS.MX
la Clubul de Bronzat Boca, în Boca Raton.
Mă sună: „Salut, trebuie să vii la salon. Ne vedem acolo.
Am o soluție nouă, o să-ți placă.
Mă duc acolo.
Parcasem în spate.
Erau acolo Gary și Anthony, și a zis:
„Intră, încearcă soluția.”
Așa că intru și mi se aplică autobronzantul.
Ies și-l văd pe Gary la recepție.
Salut. Cum miroase? Culoarea arată minunat.
Nu-i așa că arată minunat?
Știi ce? E minunat. Mă duc să-ncerc și eu.
UN FILM DE BILLY CORBEN
M-am încălțat și m-am dus la mașină
și văd că ușa și portbagajul mi-s deschise.
Aia e mașina mea?
Totul dispăruse.
Așa că fug înapoi la salon și strig la fată.
Spun: „Sună la 112.”
Mă întorc în cameră și bat la ușă.
„Gary, vino. M-au jefuit.” El zice: „Ce?”
„Cineva mi-a spart mașina și a luat totul.”
Apare polițistul.
Sar în sus și în jos și îi spun: „Au luat totul.”
Zice: „Calmează-te.” Eu spun: „Au luat dovezi.
Au luat dovezi de la un caz criminal.”
„Despre ce vorbești?” Eu zic: „Biogenesis.
Biogenesis. Baseball. Alex.
Știi despre cine vorbesc? A-Rod.”
Să înceapă jocul!
Stăteam într-o cameră la hotelul The Ritz în Key Biscayne.
Era privat, căutam intimitate.
Treceam prin separare, printr-un divorț,
trăiam multe emoții și luam multe decizii.
BIO-HACKER BIOCHIMIST SPECIALIST MEDICINĂ MOLECULARĂ
EXPERT MEDICINĂ FUNCȚIONALĂ EXPERT MEDICINĂ INTEGRATIVĂ NUTRIȚIE
CERCETĂTOR PERFORMANȚE SPORTIVE
AUTOPROCLAMAT
Stăteam într-o zi la barul hotelului
pe la ora trei, patru, cum făceam probabil în fiecare zi,
înecându-mi amarul,
și am auzit barmanul vorbind cu celălalt barman,
discutau cum se antrenează la sală,
și ce folosesc la sală, și cum Equipoise e mai bun decât Winstrol,
sau cum să iei steroizi, hormoni de creștere și anabolizante.
„Cu tot respectul, nu vreau să mă bag,
dar cred că greșiți un pic.”
Și spune: „Cum adică?”
„Nu cred că ar trebui hormoni de creștere
în dozele care le folosiți și în acel mod de întrebuințare.
Ai producție naturală de hormon seara,
una dimineața,
dar cea de seară e mai mare decât cea de dimineață,
și ar trebui să urmezi același tipar de eliberare de hormoni de creștere.”
A zis: „Nu înțeleg. Nimeni n-a explicat așa.
Tipul de la sală, antrenorul, mi-a zis să-l iau așa.
Poți repeta asta ca să înțeleg?” Am spus: „Da, nici o problemă.”
Așa că am luat un șervețel și am scris totul pe el.
Cam peste cinci zile, vine și-mi zice: „E un regim minunat.
Antrenamentul e incredibil, mă simt energic, am slăbit un pic.
Ai putea să-mi ajuți și nevasta?”
Peste patru, cinci zile,
se întoarce și-mi zice: „Nevasta mea vrea neapărat să te întâlnească.
Ți-a adus trei prietene.”
Deci, la urma urmei, mi-am găsit primii clienți la un bar de la The Riz.
Așa am început clinica mea împotriva îmbătrânirii din Miami.
Tony Bosch are o poveste tipică cuban-americană în Miami
care e și destul de extraordinară.
EDITOR ȘEF LA MIAMI NEW TIMES
CO-AUTOR AL: BLOOD SPORT A-ROD ȘI ELIMINARE EREI STEROIZILOR ÎN BASEBALL
Tatăl lui e un medic licențiat care a studiat în Cuba și, de fapt,
a studiat la un spital în Havana în timpul revoluției.
Ambii mei părinți erau medici.
Era și înrudit cu cineva numit Orlando Bosch,
care a ajuns să fie unul dintrei cei mai faimoși teroriști anti-Castro
din istoria Miami-ului.
Dr. Orlando Bosch a stat aici patru ani în închisoare
pentru atacul cu bazooka din anii '60 asupra unui vas polonez din portul Miami.
De când țin minte că jucam cu mingea în stradă
un fel de baseball.
Voiam să fiu jucător de baseball.
Ce copil n-ar fi vrut să joace pentru Mets.
Erau eroii mei când eram mic.
Am început să joc baseball în liceul Christopher Columbus din Miami.
O școală catolică privată de băieți.
Și Alex Rodriguez a fost acolo.
Pe atunci nu era A-Rod, era doar Alex Rodriguez.
Era mulți jucători de baseball.
Cuban-americani, fiii refugiaților.
Erau pasionați de acest sport.
Nu e surprinzător, considerând că practic e capitala Americii Latine.
Baseball-ul e foarte apreciat în multe din aceste țări.
Sunt foarte norocos să mă aflu aici, în Miami, jucând în Miami.
Cred că, deși mulți asociază fotbalul cu statul Florida
și cu Miami, baseball-ul domnește.
REPORTER BASEBALL PENTRU ESPN
De te duci la orice liceu aici, găsești staruri în devenire.
Jose Canseco, Rafael Palmeiro, Danny Tartabull, Lenny Harris.
Sunt eroi în joc, iar în era aceea, clar a fost Jose Canseco.
A fost un adevărat talent, cu sau fără steroizi.
Consider că a fost un jucător excepțional.
Cubanezii din Miami erau foarte mândri de el.
Era un model, era un erou.
Era visul american, dar eroul meu absolut e Pete Rose,
Charlie Hustle. Ador cum juca.
Juca dur.
Juca cu pasiune. Juca cu dragoste pentru sport.
Era totul pentru mine în copilărie.
Cred că cubanezii le dau mai multă libertate eroilor lor.
N-am jucat mult în primul an.
Cred că atunci mă interesau mai mult fetele și petrecerile.
Am fost dat afară din echipă de două ori, o dată, c-am fumat iarbă,
iar a doua, că am întârziat sau n-am venit la antrenament.
Privind retrospectiv, a fost un dezastru.
Sunt mai bun ca fan, decât ca jucător.
Planul meu după liceu era să intru neapărat în afacerea familiei,
să fac medicina.
Din nefericire, știți, privilegiul nu e destul pentru a termina medicina.
Trebuie să fii motivat, să fii inteligent.
Iar Tony nu avea ce trebuia ca să devină doctor în Statele Unite.
M-am gândit că cea mai rapidă cale e o facultate de medicină din străinătate.
Belize e unica țară vorbitoare de engleză din America Centrală.
De aceea am ales Colegiul Medical Belize. Studiile durau trei ani și jumătate.
Puteai obține diploma în medicină alopată,
ceea ce practic însemna că deveneai doctor.
Cred că numele e Facultatea de Medicină și Teatru din Belize.
Să spunem doar că nu se ridică la standardele unei facultăți americane.
Acolo am decis că vreau să lucrez în industria anti-îmbătrânire.
Florida era cunoscută pentru Ponce de Leon și fântâna tinereții.
Se potrivea perfect să-mi deschid cabinet aici, în Miami.
Pentru ce e cunoscut Miami? Dar Florida? Pentru vanitate și sex.
MIAMI: CE VĂD NATIVII
Florida, penisul Americii!
Florida, penisul Americii.
Era un loc perfect pentru mișcarea anti-îmbătrânire.
Florida a devenit capitala anti-îmbătrânire a lumii
datorită legilor din industria anti-îmbătrânire.
Nu existau legi.
Numărul clinicilor anti-îmbătrânire explodase pe când am venit aici, în 2011.
FOST INVESTIGATOR AL MINISTERULUI SĂNĂTĂȚII DIN FLORIDA
Practic, doctori și oameni care pretindeau că sunt doctori
dădeau tot felul de sfaturi medicale, și, adeseori, scriau rețete.
Nu era reglementat, oricine putea deschide o clinică,
până și unul necalificat ca Tony Bosch.
Se avântă în activitate și începe cu o clinică în Key Biscayne,
un oraș insular foarte bogat în apropiere de Miami.
Practic, rolul asumat a fost unul de educator.
Mă consideram omul de știință din umbră,
mai degrabă decât un doctor.
Anthony Bosch se dădea drept doctor
dându-le oamenilor suplimente anti-îmbătrânire, testosteron,
hormon de creștere, și așa mai departe, lucru pe care n-avea autorizație să-l facă
aici, în statul Florida, sau în orice alt stat al uniunii.
N-aveam dreptul să prescriu în Florida,
dar doctorii care lucrau pentru mine da.
Găsea doctori licențiați autentici care să-ți pună numele pe operații.
Soluția lui cea mai evidentă era tatăl său care era doctor licențiat
care avea carnet de prescriere, și la mai multe clinici
era trecut ca director medical.
Mii de doctori s-au pensionat în Florida.
Când terminaseră treaba altundeva în țară,
acești doctori își închiriau carnetul de prescriere
și numerele de la ANA, astfel încât cei ca Tony Bosch
să ia droguri, să conducă clinici, iar ei primesc din profit.
Avea un carnet de la un doctor care murise în timp ce funcționa clinica
și a continuat să fie trecut ca director medical mulți ani după.
Eu credeam că era încă în viață, apoi mi-a zis partenerul lui:
„Nu, a murit, așa că prescriu eu de acum în colo.”
Inspirația inițială pentru sediile anti-îmbătrânire
era să ofere terapie de înlocuire a hormonilor pentru tot felul de pacienți.
Pentru slăbire, femei la menopauză.
N-a fost menit pentru performanțe sportive,
dar ca fan de baseball,
urmăream ce se petrecea cu doparea în baseball.
Pe o perioadă de vreo 20 de ani.
Erau zeci de jucători care, dintr-o dată, au început să lovească 50, 60,
chiar 70 de home run-uri într-un sezon.
MAJOR LEAGUE BASEBALL PREZINTĂ
BATTERI EXCEPȚIONALI
Putere, muzică cu mai mulți mușchi.
Lucruri care nu se întâmplaseră în istoria de peste 100 de ani a jocului.
De multe ori, Major League Baseball au profitat din asta.
Producțiile Major League Baseball prezintă, cursa spre record.
Pentru prima dată, doi bărbați au captat imaginația lumii baseball-ului.
Vreau să le mulțumesc lui Mark McGuire și Sammy Sosa
pentru că ne-au dat o cursă după home run-uri
care a captivat fanii sportului din toată lumea.
Întreabă orice cunoscător al baseball-ului de importanța cursei McGuire-Sosa,
pentru a readuce fanii după greva din 1994,
apoi întreabă dacă s-ar fi întâmplat vreodată fără steroizi
și cred că afli răspunsul necesar
să știi despre relația baseball-ului cu aceste droguri.
Dacă te uiți la finalele echipei A de la Fenway Park,
mulțimea scandează: steroizi, steroizi,
în timp ce Canseco joacă drepta,
și ce face Jose? Se întoarce spre mulțime și flexează mușchii.
S-a ajuns la punctul culminant în ani '00, mai ales după scandalul BALCO.
Investigațiile la laboratorul acesta de nutriție
l-au vizat pe antrenorul personal al lui Barry Bonds, Greg Anderson.
S-a confirmat la o zi după ce MLB-ul a dezvăluit
că între cinci și șapte la sută dintre primele lor teste pentru steroizi
au dat rezultat pozitiv, aducând o nouă politică disciplinară.
Folosirea anabolizantelor, precum steroizii, în baseball,
rugbi și în alte sporturi e periculoasă și trimite mesajul greșit.
Că există scurtături către succes
și că performanțele sunt mai importante decât caracterul.
În seara asta, le cer proprietarilor de echipe, reprezentanților de sindicat,
antrenorilor și jucătorilor să preia inițiativa.
Să dea exemplul potrivit, să fie tari, și să elimine acum steroizii.
Și s-a implicat și congresul.
Au fost audieri și presiuni politice mari pe baseball
să facă ceva.
Invoci al cincilea amendament?
Nu mă aflu aici să discut despre trecut, ci să fiu pozitiv legat de subiect.
După mulți ani în care am privit jucători slabi devenind neanderthalieni
și aruncători de 40 de ani aruncând mingea la 160 de km/h,
n-au fost șocați mulți americani
când George Mitchell a depus raportul de 409 pagini la Major League Baseball.
Timp de peste un deceniu
s-au folosit ilegal, la scară largă, steroizi anabolizanți
și alte substanțe anabolizante de către jucători din MLB.
Raportul său e un apel la acțiune, iar eu voi acționa.
Pentru atlet, dintr-o dată,
e acum acest obstacol numit raportul Mitchell.
Toate aceste reglementări, te vom urmări, mai multe teste.
Acești impresari și antrenori au venit să mă întrebe dacă îi pot ajuta.
Era evident că voiau să evite raportul Mitchell.
Tony și-a bazat strategia pe ideea de micro-dozare.
Dacă-mi urmezi instrucțiunile cu precizie,
iei doze mici exact la momentul potrivit,
vei primi avântul, energia și puterea,
dar nu va fi destul din nici un drog ca să sune vreo alarmă
dacă te testează după meci.
În 2007, un impresar de baseball a venit la mine și vorbea de un client.
A prezentat problema așa: „Nu știu ce are tipul,
nu poate nici să ridice o bâtă la umeri. E obosit tot timpul.
Nu mai e jucătorul care era cândva.”
M-am uitat la analizele de sânge.
Testosteronul îi era la nivelul specific unui bărbat de 90 de ani.
Am zis: „Bine, evident, tipul are nevoie de terapie cu testosteron.
Vrei să-mi spui cine e?”
Mi-a zis: „E Manny Ramirez.”
Când l-am întâlnit, a venit și m-a îmbrățișat, și când a făcut-o,
m-a percheziționat. Credeam că mă îmbrățișează cu drag, dar, practic,
mă percheziționa.
Pornind de acolo, am putut să stabilesc un regim
să rezolv problema deficienței de testosteron.
Odată ce i-am ridicat testosteronul, începuseși să-l vezi pe vechiul Manny.
După câteva săptămâni, se concentra mult mai bine. Se simțea mult mai rapid.
Nu mai era obosit, și, desigur, puterea, îi revenise puterea.
Dr. T. Uau! Mă simt nemaipomenit! Văd mingea cât un grepfrut.
Vine către mine. Văd cusăturile de pe minge.
Manny a fost primul client VIP cu care chiar am călătorit,
și cu care am fost la drum.
Dacă juca în Boston, eram în Boston.
Dacă era în Chicago, eram în Chicago.
Dacă era într-un hotel, eram la două camere de el.
Dacă ne întâlneam cu cineva sau cineva întreba,
niciodată nu mi se adresau cu dr. T.
Eram tipul cu marketingul, sau tipul care-l promovează.
Agentul de publicitate.
Manny fiind el însuși, un personaj excentric.
Aproape ca un personaj de desene.
Să spui că avea unele ciudățenii e puțin spus.
O chestie era că nu-i plăcea să doarmă singur. Nu numai că nu-i plăcea,
dar voia o poveste de adormit copiii bună.
M-am regăsit de vreo două ori dormind în aceeași cameră cu el,
în alt pat, evident,
și vorbindu-i până a adormit.
Costul inițial a fost de 40.000 de dolari.
Pe măsură ce relația noastră a progresat, în doi ani, din 2007 în 2009,
la fel i-a progresat și prescripția și costul ei.
Ascultați, fiecare home run costă.
În 2007, a avut un total de 20 de home run-uri, iar în 2008, 37.
Diferența aia e mare lucru când vine vorba de contracte de milioane de dolari
și contracte libere.
M-am întors!
După luni de negocieri, Manny Ramirez și Los Angeles Dodgers
au ajuns au semnat un contract pe doi ani de 45 de milioane.
Îmi amintesc când s-a aflat vestea, în februarie 2009,
despre rezultatul pozitiv al lui A-Rod.
Rodriguez a recunoscut că s-a dopat între 2001 și 2003.
Am dat-o în bară rău de tot, dar tot ceea ce cer de la acest grup
și de la poporul american e să mă judece de acum încolo.
Nu pot cere mai mult.
Care a fost reacția ta
când ai auzit că Alex Rodriguez a recunoscut că a folosit anabolizante?
Nu știu, eu doar mă simțeam bine jucând,
și nu dădeam atenție la asta.
Ți-a propus vreodată în carieră cineva să folosești?
Nu.
N-ai fost niciodată tentat?
Nu.
Manny nu era prea îngrijorat. A menționat-o aproape în trecere.
Vezi ce s-a întâmplat? Nu vom păți asta, nu?
Am zis: „Nu, nu te-ngrijora.”
Atâta timp cât iei medicamentele
corect și faci ce-ți spun
și ești ascultător, nu se va întâmpla așa ceva.
Sunt Faith Steel și revin cu știri șocante
aflate acum 45 de minute aici la Centrul Sportiv.
MLB a confirmat că batterul Manny Ramirez de la Dodgers
a avut un rezultat pozitiv la testul anti-dopare
și că va fi suspendat imediat pe durata a 50 de meciuri.
Îl sun pe Manny: „Ce s-a întâmplat?”
Îmi spune în spaniolă: „T, cred că am dat-o în bară.
Creo que lo jodi. Creo que la cague.
De curând, am mers la un doctor pentru io problemă privată.
Mi-a dat un medicament, nu un steroid, pe care a crezut că-l pot lua.
O parte din medicația lui consta în testosteron în bază lichidă
pe care e vorba să-l ia în cantități mici în zilele libere.
Își injectase asta în mod eronat pe un avion
și s-a întâmplat să-l testeze în ziua respectivă.
Regimul determină cât sunt de bun.
Ascultarea ta determină cât sunt de bun.
Nu sunt magician.
Nu pot să fac lucrurile să dispară.
Ce părere ai de toată situația cu Manny Ramirez?
Seth, nu ți se pare că Manny Ramirez seamănă cu monstrul din Predator?
Firește, am început să mă gândesc: care sunt repercursiunile?
Cineva trebuie tras la răspundere.
Am început să mă gândesc cum să gestionez criza,
și apoi s-a dezlănțuit tot iadul.
MLB a confirmat derularea unei anchete federale
cu privire la Manny Ramirez. ANA, Agenția Națională Antidrog,
îi suspectează pe un doctor din Miami și pe fiul său drept sursa
anabolizantului interzis care i-a adus lui Ramirez suspendarea pe 50 de jocuri.
Am mers la un bar, i-am cerut barmanului să pună pe ESPN,
și m-am uitat la tot circul de acolo.
Cât Agenția Anti-Drog îl investighează pe Pedro Bosch, doctor din Miami,
să vadă dacă le-a dat medicamente ilegale lui Ramirez și celorlalți.
Se crede că Anthony Bosch, fiul său de 45 de ani,
a făcut legătura dintre tatăl său și Ramirez.
Bosch tânărul e cunoscut în cercurile de baseball din America Latină.
Manny Ramirez...
Michael Jackson, regele muzicii pop, a murit.
A murit azi în Los Angeles, cu două luni înainte să împlinească 51 de ani.
Cât se petreceau astea, din păcate,
s-a făcut publică moartea lui Michael Jackson.
În aceeași zi, s-a anunțat moartea lui Farrah Fawcett.
Povestea mea a trecut pe locul al doilea, mult în spate, unde voiam să fie.
Avocatul îmi spune: „Ascultă, cred că putem repara situația,
ai putea chiar avea de câștigat.”
Mi-a spus: „Nu fă nimic bătător la ochi, și după
îți va înflori afacerea pentru că ești omul lui Manny.”
Firește, vreo două luni n-am făcut nimic, am revenit, iar afacerea a înflorit.
Înainte de asta, aveam poate cinci,
șase, șapte pacienți noi pe lună.
Acum, deodată, avem 50, 55, 60 de pacienți noi săptămânal.
Erau brokeri imobiliari, și avocați, și procurori, și doctori,
și oameni de rând ce veneau la Tony Bosch ca să slăbească, să primească testosteron.
Aveam și clienți polițiști, aproape o sută.
Firește, aveam o ofertă pentru polițiști.
Puteam foarte ușor să-mi clădesc afacerea cu clienți bogați obișnuiți
care voiau terapie cu hormoni.
Ceea ce descoperisem cu atleții era că puteam vedea acele rezultate.
Puteam să pornesc televizorul, sau să merg la meci, și să-mi văd munca.
Îmi dădeam seama că funcționează auzind lovitura bâtei.
Era iubirea pentru baseball.
Simțeam de parcă: „Mamă, am ajuns în ligile mari, dar pe altă cale.”
Aveam porecle, în special pentru clienții atleți.
Jucătorul ăsta, Jordan Norberto,
practic mi-a dat un Yukon ca plată.
Așa că, numele lui era Yukon.
Bartolo Colon.
Colon era amețitul, că tocmai fusese prins beat la volan.
Cesar Puello, potențialul lui era la alt nivel.
Așa că, practic i-am spus mijo, fiul meu,
pentru că urma să fiu mândru când avea s-ajungă în ligile mari
și-avea să facă furori.
Apoi aveam atleții de facultate.
La selecția MLB din 2005,
patru din cei cinci tipi selecționați de la Universitatea Miami,
care au ajuns în primele zece runde, erau clienți.
Inclusiv Cesar Carrillo și Ryan Braun.
Apoi aveam clientela de liceu.
Majoritatea ajungeau la mine aduși de părinții lor,
de antrenori, de profesorii de la liceele locale
care-mi cereau să mă asigur că vor fi apți la selecția din iunie.
Cred că a înțeles psihologia a cât de mult își doreau copiii ăștia
un avantaj, orice fel de avantaj.
Nu doar copiii, cât de mult doreau părinții lor unul.
Mulți vor fi selecționați direct din liceu.
E o competiție acerbă să obții un loc în aceste programe de top.
Când începi să administrezi tinerilor de liceu care nu sunt adulți,
dintr-o dată, ai întrecut orice limită, și așa...
în special dacă nu ai drept de practică medicală.
Cât Tony Bosch se ocupa de clinica din Coral Gables,
a cunoscut un pacient care va juca un rol cheie
în tot ce va urma. Numele tipului era George Velazquez.
TRAFICANT DE TESTOSTERON PE PIAȚA NEAGRĂ
Ugi era un criminal condamnat. Știa tipi cu droguri din Miami
și devenise furnizorul lui Tony de pe piața neagră.
Consumam atât de mult produs, încât, uneori,
a trebuit să iau produsele de pe piața neagră.
Și le cumpăram de la Ugi.
Ugi își obținea drogurile de la un brazilian din Kendall,
o suburbie din Miami,
care practic producea testosteronul în garaj.
Îi aducea un venit bun lui Ugi. Era un tip inventiv.
Era traficantul de pe stradă care-ți putea face rost de ce nu găseai.
Ugi mi-a prezentat un pacient numit Yuri Sucart.
Habar n-aveam cine era.
Și-a trecut la ocupație asistent personal, dar nu și pentru cine.
La fiecare vizită, tipul purta haine de fan Yankees.
Purta un inel de la Campionatul Mondial, nu-l puteam ignora, era uriaș.
Îl întreb: „Ai legătură cu Yankee?”
Și zice: „Da, vărul mi-e în echipă iar eu i-s antrenor.
Vărul meu vrea să te cunoască.”
Am mers în Tampa, într-un hotel luxos.
A bătut la ușă, și când s-a deschis, uite-l pe A-Rod. Era Alex.
Primele cuvinte lui cuvinte au fost: „Vreau ce lua Manny.”
Nu știe cine sunt, nu știe de ce Manny a fost prins că se dopa,
dar știa cum se comporta pe teren și cum juca,
așa că, mă gândesc: „Uau!”
Știți? Nu-i pasă deloc că Manny fusese prins.
Nu-i păsa, doar voia substanța.
Asta-ți spune multe despre percepția asupra riscului și a recompensei.
Campioana mondială, Yankees, contra Kansas City Royals
de la stadionul Kauffman.
A devenit imediat adept înfocat. La șapte zile de la începere,
a lovit trei home run-uri într-un meci.
L-am întrebat cum se simțea și a zis: „Simt de parcă am iar 18 ani.
Nu știu ce combustibil e, dar orice o fi, continuă să mi-l dai.”
Plătise 80.000 în avans.
Stabilisem că va plăti 12.000 de dolari în bani gheață lunar
și avea ca obiectiv 800 de home run-uri.
A spus că-mi dă un bonus când ajungem la 800
și a zis: „Îți dau încă 150.000 pe an dacă-mi furnizezi doar mie.”
I-am zis: „200 și batem palma.”
De-ar fi să descriu pe scurt
experiența cu Alex, aș zice
că era ciudat.
Îmi amintesc că avea un apartament. Era pe Hudson, în New York.
Tot apartament era alb.
Inclusiv podelele din lemn.
Mi s-a părut prea alb.
Toate televizoarele mergeau
și arătau înregistrări de acum câțiva ani cu el lovind un home run,
sau lovind mingea câștigătoare, și le folosea ca motivație și inspirație.
Călătoream să-l văd și să-i aplic pe loc toate tratamentele.
Am injectat oameni în cele mai ciudate dintre locuri.
Un jucător și-a uitat injecția, și-l întreb:
„Unde ești?” Iar el: „La o benzinărie pe autostradă.”
I-am făcut-o acolo, în benzinărie.
Pe un jucător îl întreb: „Unde ești?” „În stadionul Marlin.”
A fost ilar. Am parcat în stadionul Marlin cu trei ore înainte de meci,
și uite-l că vine în șlapi și echipament complet.
Am oprit în parcarea de la Pollo Tropical.
A coborât și a mers la întâi baie.
Am mers și eu la baie și i-am dat injecția acolo.
Cea mai de tot situație
a fost cu Alex în baia de la clubul de noapte LIV.
Dați-i drumul!
Îi făceam un test de sânge să văd potențiale deficiențe
și să văd dacă le puteam corecta.
S-a așezat, practic, pe toaletă,
iar eu a trebuit să îngenunchez și să-i iau sânge.
Alex rezervase două mese, iar eu eram la una cu Ugi.
Toată lumea dansa săltăreț.
Când mi-am dat seama că am pierdut fiola cu sânge.
Îi zic: „Avem o problemă.” Zice el: „Ce e acum?”
Zic: „Am pierdut fiola.” Zice: „Glumești, nu?”
Ne târam pe jos să căutăm o fiolă cu sânge
în timp ce toată lumea dansa în jur.
Ce e nou? Sunt Mike Situația Sorrentino, de la Jersey Shore. Așa e.
Și toată lumea știe cât îmi place să mă bronzez.
Sunt la Boca. Un centru de primă clasă.
E cel mai bun salon de bronzat din țară
și așa stau lucrurile.
Ugi era partener la Bronzare Boca.
Ugi vine la mine și-mi zice: „Auzi, vreau să-i cunoști.
Au mai multe saloane de bronzat numite Bronzare Boca.
Am putea să creăm o atmosferă ca de băi pentru asta,
și e loc în toate saloanele de bronzat,
și vor să discute cu tine ca poate să creați un program pilot.
Caută o modalitate să transforme asta într-o franciză.
Are o idee de creștere a afacerii sale,
și așa intră în parteneriat cu Bronzare Boca,
administrat de frații Carbone.
BRONZARE BOCA
L-am întâlnit pe Pete Carbone la centrul Boca din sudul Miami-ului,
și am discutat despre colaborare.
Peter și Anthony Carbone sunt ca ieșiți din Băieți Buni.
Sunt tipi duri din New York care au ajuns în Florida
și au intrat în afacerea cu saloane de bronzat
după ce nu li s-au împlinit visele legate de Academia de Poliție.
Am deschis un centru pilot la Bronzare Boca.
Programul Pilot se numea Boca Body,
și acolo l-am cunoscut și pe Porter Fischer.
Viciul meu e bronzatul. E ceva ce-mi place să fac.
BRONZATOR PROFESIONIST
Vitamina D, căldura trupului,
indiferent cum mă simt când intru în salonul de brozat,
dacă stau la neon, mă simt mai bine.
Când folosești diverse loțiuni și-ți simți pielea moale și neagră.
Totul e făcut ca să te simți mai bine în pielea ta. Și te simți.
Locul pe care-l frecventam, sudul Miami-ului,
la Sunset Plaza, chiar peste drum de Universitatea Miami.
Se deschidea salonul: Clubul de Bronzat Boca.
Am discutat cu proprietarii, care păreau de treabă.
Am devenit client fidel.
Mă prezentau ca: „Porter, client fidel.” Ziceam: „Da, sunt bronzator profesionist.”
Știam neoanele, cunoșteam loțiunile.
Cunoșteam pașii, și pentru cei ce veneau, devenisem o figură omni-prezentă.
Porter!
Florida e statul însorit, și cu toate astea,
avem mai multe saloane de bronzat pe cap de locuitor ca oriunde în State.
În special în Miami, toți vor lucrurile imediat.
De ce te duci să te bronzezi?
Pentru rezultate rapide. Le vreau acum. Vreau banii acum. Vreau faima acum.
Când s-a deschis, era singurul salon de bronzare din țară deschis 24/7.
Când ai o afacere deschisă 24/7 auzi zicala: „Nimic bun după ora trei.”
Ia te uită că se dovedește a fi adevărat.
Mai era o companie de saloane de bronzat
care cumpărase două cluburi de bronzare Boca în afara orașului,
și-mi spune Peter: „Da, dacă ăștia vin aici,
e de parcă o caută cu lumânarea.”
Am zis: „Știu, te-ar enerva tare.”
Zice: „Nu, n-ai idee, când te joci cu familia cuiva,
cu mâncarea și afacerea lor.
Treburi de genul îți aduc moartea, și încă rapid.
Pete chiar părea să fie ca din Nașul.
M-a făcut să mă distanțez puțin, și nu voiam să-l supăr,
că-mi plăcea acolo. Nu voiam interdicție.
Îmi plăcea să merg la salon, de ce-aș face ceva să stric totul?
Veneau mulți oameni frumoși în salon, așa că era plăcut.
E plăcut să aparții, mai degrabă decât să fii străin.
Pe scurt, m-am rotunjit și m-am îngrășat.
Ajunsesem la aproape 110 kilograme.
Oricât aș fi încercat, nu aveam cum să întineresc,
și nu știam dacă mă voi întoarce la cum eram.
Anthony voia să-și extindă afacerea.
Au început reconstrucțiile, să facă o clinică anti-îmbătrânire
dintr-o parte din clădire.
Boca Body făcea un parteneriat cu Jorge Velazquez, cunoștința lui Pete.
Își luase numele de Ugi.
Zic: „Ce aveți aici?” Zice: „Avem o afacere pe lângă.
Anti-îmbătrânirea.” „Vrei regim?”
Zice: „Nu, ți-l prezint pe doctor.” Așa l-am cunoscut pe Tony Bosch.
Am intrat în Boca Body, și uite-l pe Tony stând la birou.
Purta un halat alb pe care scria Dr. Tony Bosch.
Avea un stetoscop la gât.
Da, am presupus că e doctor.
M-am prezentat. Am început să discutăm și i-am dat analizele de sânge.
Tony se uită la ele două minute și zice: „Ne descurcăm. De unde ești?
Am zis că în Columbus, la care el: „Și eu.”
Zice: „Știi ce, îți dau reducerea Columbus.”
Apoi mă întreabă: „Știi cine sunt?”
Răspund: „Nu.”
Zice: „Baseball?”
Am zis: „Nu, scuze.”
Din întrebări, mă gândeam că voia să zică:
Mă știi? Am jucat baseball pentru Columbus.
De unde să încep cu Porter Fischer? Nu știu de unde să-l iau. Păi...
Bine.
Îmi dădea impresia de copil abandonat, de persoană care cerșește atenție.
O persoană care voia atenție și avea nevoie de atenție,
și care avea nevoie de aprobare
Pe atunci, obiectivul meu era să slăbesc.
Zice: „Încearcă asta.”
Mi-a dat o pastilă.
„Încearcă-o.”
M-am dus o jumătate de oră la sală. M-am simțit fantastic, și mă întorc
și-ntreb: „Ce a fost?”
Zice: „E ce ia Lance Armstrong.”
Zic: „Bine.”
Am plecat gândind:
„Hei, iau ce ia Lance Armstrong.
Săracul e atacat în ziare că ia steroizi.
Ia ceva ce e prescris de un medic. Ura, Lance!
Și a funcționat.
În timp, am coborât de la 110 la 84.5.
După aceea, n-a mai fost Boca Body.
Personalitățile au intrat în conflict.
Faptul că nu plătea chiria, că nu se respectau regulile,
că se mutau de colo- colo.
Genul acela de înțelegere nu mergea cu Carbones, care făceau același lucru.
Le-am spus lui Ugi și lui Pete că nu-mi convine.
Și mi-am anulat parteneriatul cu ei, și am mers mai departe.
Nu poți escroca un șmecher.
Asta se-ntâmpla în situația asta.
Am deschis un centru chiar în fața Universității Miami.
L-am numit Biogenesis.
Odată ce Boca Body fusese desființat,
am continuat să mă bronzez, dar îmi lipseau rezultatele.
Am mers la o mică vânătoare să-ncerc să-l găsesc pe Tony.
L-am găsit într-un final în noua locație peste drum de Universitatea Miami,
chiar lângă parcul pentru baseball al universității, numit Alex Rodriguez.
Porter s-a prezentat la Biogenesis.
Zice: „De ce ai venit?”
Zic: „Vreau să continuăm.” Zic: „Mai primesc reducerea?”
Zice: „Sigur, spune-mi ce vrei.”
Și, fără să mă gândesc prea mult, am zis: „Vreau să arăt ca Sylvester Stalone.”
Zice: „Da, putem face asta.” Iar eu: „Serios?”
Zice: „Da, se poate. Schimbăm regimul.”
S-a înscris și a devenit un client Biogenesis sub tratamentul și grija mea.
Acum, Biogenesis avea aproape 300 de atleți.
Nu mă ocupam personal de fiecare atlet, dacă mă-nțelegeți.
Nu eram prezent să mă asigur că se respectă regimul.
Nu eram prezent să mă asigur că pacientul coopera.
Evident, n-a ajutat la stilul de viață pe care-l aveam atunci.
O duceam extrem de bine.
Și eram prea ocupat să merg la petreceri.
Prostește, am crezut că nu voi fi prins.
Trăind în Miami, nu-mi asumam același risc pe care mi l-aș fi asumat
dacă locuiam în North Dakota.
Miami încă avea mentalitatea de ani '80, Războiul Cocainei și Mare Nebunie în Vest.
Credeam că dacă am ajuns aici, merg până la capăt fără să fiu prins.
Cred că momentul de cotitură a fost
când proba de urină a lui Melky Cabrera a ieșit pozitivă.
Cabrera a picat un test anti-dopare.
A fost prins că folosea anabolizante pentru a-și creste potențialul de câștig.
Știam că e sfârșitul. Nu-s prost.
Melky Cabrera, Bartolo Colon.
După testul pozitiv al lui Melky Cabrera, Bartolo Colon, aruncător de la Athletics,
a fost suspendat 50 de meciuri, tot pentru testosteron.
Toți tipii ăștia au început să fie prinși. Am decis c-am terminat cu atleții.
Iau o pauză de la toată treaba.
Am început să renunț la jucători. N-am mai acceptat pacienți noi,
doar le ofeream serviciile lunare pacienților cu vechime.
Nu mai aveam același venit, dar aveam același personal.
Aveam aceleași costuri. A fost haos total în perioada asta.
Începusem să văd că nu se făcea deloc reclamă în toată clădirea.
M-am gândit: „Vreau să dau înapoi industriei la care țin.
Îl pot ajuta pe tip să-și promoveze afacerea.
Sunt dovada vie a cât de bine-și face tipul ăsta treaba.”
Într-o oarecare măsură, Tony știe să nu facă asta.
Practic e traficant de droguri.
E de parcă te-ai duce la dealerul local de cocaină din Miami,
și i-ai spune ce treabă bună face,
și că vrei să-i faci recalmă.
Nu poate face asta. Știe că nu poate.
Dar Porter nu înțelege.
Porter a venit mai des la mine la birou.
Efectiv vagabonda la mine în hol.
La vremea aia nu mă deranja, pentru că, oricine intra,
stătea și le zicea cât de buni suntem.
Aveam un tip numit Ricky Martinez care îmi lucra ca director financiar.
RICKY MARTINEZ DIRECTOR FINANCIAR BIOGENESIS
Ziceam: „Hei, Ricky,
ce-ar fi să vă fac eu marketing?
Să vă ajut, pentru că am făcut marketing în mediu corporate du multă vreme.”
Lunar, întrebam:
„Lasă-mă să vă fac marketingul.” M-a refuzat.
„Dacă e o problemă, plătesc eu.
Lasă-mă să fac reclamă, cărți de vizită. Vă arăt ce pot face.
„Nu trebuie să faci asta.”
Zic: „Nu, vreau. Acum acum niște bani.”
Și zice: „Ai niște bani?”
Când nu era la salon,
a început să se dea pe bicicletă în cartier.
Când mergeam pe bicicletă, mă lovise o mașină.
A ajuns să fie foarte mare noroc pentru Porter Fischer,
pentru că posesorul de Jaguar a plătit niște bani de asigurare serioși.
În noaptea aceea, bum.
A sunat din senin Tony zicând:
„Am vorbit cu Ricky.
A spus că ai niște bani.”
Și zice: „Cred în tine și cred în produs.
Și vreau să văd cum pot să intru în afacere.”
„Am altă sugestie. Ce-ar fi să investești în afacere?”
Am zis: „O.”
FRAIER
„Ai putea să-mi fii director de marketing și te-aș plăti cu 20%.
Îmi dai 4.000 și îți dau 4.800.
Te plătesc cu 1.200 pe săptămână.
Într-o lună, îi primești.”
Am zis: „Bine.”
Dacă nu poți înțelege afacerea făcută de Porter și Tony Bosch pentru 4.000,
e probabil pentru că n-are sens.
S-a disputat mult dacă cei 4.000 erau investiți în firmă
sau era un împrumut.
Cred că Tony Bosch era un tip
a cărui viață deja ieșea de sub control,
dispus să facă orice pe bani.
Cred că i-a zis lui Porter orice trebuia să-i zică
ca să-i ia banii.
Ricky m-a întrebat: „Sigur vrei să faci asta?”
Am zis: „Ricky, vă rog lunar să mă lăsați să vă fac marketingul.”
A spus: „Doar mă asigur.
Ești sigur de asta?”
Așa că am scris un cec de 4.000 de dolari către Biogenesis.
Porter Fischer face această investiție, da?
Crede că face parte din echipa Biogenesis.
Nu e sub nici o formă parte din echipă.
Bine, să vedem, ce pot face aici?
Le-am făcut tuturor conturi de Gmail:
lui, lui Ricky, tatălui lui.
Făceam lucruri prin care să fac afacerea asta una reală.
Am zis: „Ricky să facem un site. Vă fac eu unul.
Descrie doar pachetele.
Să vedem costul.
Cât cerem pe testosteron?”
Și zice: „Cu rețetă, costă 100 de dolari,
dacă luăm de la dr. Pedro.
Și zic: „Și altundeva?”
„Dacă nu-l luăm de la Ugi.”
Și zic: „De ce să luăm de la Ugi?”
Nu știu cum funcționează.
Și zic: „Ugi cunoaște pe alt doctor?”
„Porter, Ugi nu e nimic mai mult decât un dealer de steroizi.”
Și am zis: „Bine. Așa.”
Acum încep să zic:
„Bine, acum lucrurile încep să devină mai clare.”
Și zic: „Deci de aceea nu faceți reclamă.”
Când mi-am dat seama cât timp îi trebuie tipului,
am început să-i ignor cererile pentru întruniri și programări.
Cred că asta l-a iritat și l-a frustrat.
Peste o săptămână: „Ricky, unde e Tony?” „A, nu e aici.”
„Știu, dar ar trebui să primesc 1.200 de dolari.”
„Ce să-ți zic, Porter? Nu e aici.”
Și zic: „Și?”
„Porter, te-am întrebat dacă ești sigur că vrei asta.”
În sfârșit dau de Tony și zice: „Îmi pare rău.
Eram plecat din oraș cu afaceri.
Știu că ți-am promis 1.200 de dolari.
Vreau să renegociez.
Nu-ți pierde calmul, Porter.
Îți dau 600 acum.”
Îl văd în camera asistentei.
Îl văd în depozit.
Îl văd la biroul financiar.
Îl văd în parcare când vin și când plec.
Îl văd peste tot. Aproape că mă hărțuia.
Vine a doua săptămână și îi cer banii lui Ricky.
Și zice: Nu-i am acum. Vino mâine.”
Zic: „De ce? Care-i problema?”
Zice: „Mâine vin mai mulți.
Am nevoie de mai mulți cu bani gheață.”
Întreb: „Ce se petrece aici?”
„Porter, nu înțelegi, datorăm chiria pe trei luni.”
Aveam un stil de viață scump.
Consumam, nu știu, cam 40.000 de dolari în cheltuieli în fiecare lună.
Erau taxe, pensia alimentară,
era una, era alta.
Aveam două chirii, știi?
Una de 7.000 și alta de 5.000 de dolari.
Cheltuiam doi dolari pentru fiecare care-l aveam.
Desigur, consumam cocaină de 5.000-6.000 de dolari pe lună.
Totuși, vorbești de 60.000 pe lună.
Cum e posibil să fie atâtea droguri?
Chiar i-am zis lui Rick:
„Uite, dacă nu-mi primesc banii, dezvălui totul.
Dau totul în vileag și nu-mi veți sta în cale.
Veți fi victime colaterale. Nu-mi furați voi 4.000 de dolari. Îmi vreau banii.”
Porter a devenit foarte iritat și frustrat și nervos.
Și-mi lăsa mesaje vocale, mesaje și e-mailuri nebune;
insultătoare, degradante. Ajunsese să fie înspăimântător.
Tony e în birou. Vin și-i zic: „Salut, cum o duci?”
„Bine. Cu ce te pot ajuta?”
Zic: „Îm vreau banii.”
Zice: „Ei bine, nu-i am.”
Zic: „Nu ne jucăm, Tony. Îmi vreau banii. Ai întârziat mult. Îmi vreau banii.”
Zice: „Sunt Dr. Tony Bosch. Ce crezi că poți să faci?”
„Clar n-am să mă las jucat de tine.”
Aveam două opțiuni.
Fie să-l bat de-l rup chiar acolo,
sau să încerc să aflu ce face și să-i distrug afacerea.
Atunci i-am zis lui Ricky: „Nu-i mai plăti nimic până nu rezolvăm.”
Tipul ăsta ne va aduce necazuri.
Porter Fischer e un tip foarte sincer,
căruia chiar i se pot citi toate emoțiile...
S-a enervat la culme.
Iar când Porter simte că a fost păcălit de către cineva,
simte o furie fierbinte, arzătoare, care nu trece.
Între timp, pot să vin și să plec după plac.
Mă uit prin jur. Fac poze ca să-mi dau seama ce se petrece.
Mă așez la calculator, și mă-ntorc și văd niște cutii.
Atunci mi-am dat seama.
Tony a venit într-o zi prost dispus.
Zice: „N-am nevoie de voi!
Atât îmi trebuie!” și se-ntoarce și ia un dosar.
„De atât am nevoie. L-aș putea lua în mașină și să-mi fac treaba. Atât.”
Și a trântit dosarul și a plecat.
M-am gândit: „Deci, are nevoie de ele? Ce conțin?”
Am început să mă uit.
Și, practic, toate erau dosare pe care erau scrise nume.
Deschideai unul. Nici nu vreau să le numesc fișe ale pacienților
pentru că erau foi de hârtie, notițe, bilețele.
Așa că am scos să văd ce regim urma John Secada.
Uitâu-mă în jur, văd patru registre pe birou.
Am deschis unul la prima pagină.
Conținea jucători de baseball, începând cu Alex.
Numele lui Melky Cabrera. Al lui Ryan Braun.
Ce surpriză!
Nume din baseball, unul după altul, și lângă scria: profesionist.
Apoi alte nume.
Scria: Col, apoi la alte nume scria Lic.
Sute, mii de nume. Multe nu-ți spun nimic, dar anumite nume, da.
Când vezi numele A-Rodriguez în Miami,
nu e bătător la ochi.
Probabil sunt o mie de Alex Rodriguez,
dar acum vedeai numele A-Rod.
Atunci mi-am dat seama.
Baseball. Știi cine sunt?
De fapt, nu, nu știu cine e.
Google.
Am scris Anthony Bosch, baseball,” și primul rezultat
era o poveste din 2009 despre rolul lui și a tatălui lui
în suspendarea lui Manny Ramirez.
Acum îmi dau seama despre ce e vorba.
Bine, fie.
Nu mai pot sta mult aici. Cred c-am cam terminat.
Îmi vreau banii. De ce are nevoie?
Are prea multă informație în registrele astea.
Știți ceva? Gata! Am să aflu ce învârte tipul ăsta. Îl voi distruge.
Am început să observ că-mi lipseau o parte dintre registre.
Primul la care am mers a fost Ricky Martinez,
și zic: „Ascultă, Ricky, cred că cineva mi-a luat din lucruri.”
Primesc un mesaj de la Ricky: „Salut. Tony vrea să discute cu tine.”
Îi zic: „Îmi poate da banii?” Zice: „Nu. Știi unde sunt registrele?
Zic: „Care registre?
Tony avea niște cărți pe birou care e posibil să le fi pus la o parte,
și le vrea înapoi.”
Zic: „Păi, sunt atât de distras de faptul că nu-mi primesc banii,
încât nu știu dacă mă pot ocupa de altceva.
Tony spune: „Adu registrele.
„Habar n-ai în ce te-ai băgat.” Etc.
Zic: „Bine.” Practic îi spun: „Du-te naibii.”
A folosit scuza că-și vrea banii imediat cu dobândă,
și i-am zis: „În niciun caz nu voi plăti atâția dolari
pe deasupra.”
Retrospectiv, ar fi trebuit să plătesc.
Ar fi fost mult mai ieftin decât prețul plătit în cele din urmă.
Am primit un e-mail într-o după-masă.
Avea trecut David Castillo la nume.
Era un mesaj foarte scurt.
Pe scurt, scria că citise un articol scris de mine acum câțiva ani
despre un tip numit Tony Bosch.
„Am niște informații despre acest doctor, poate te interesează.
Sună-mă dacă vrei.”
M-a sunat a doua zi, dimineața.
Jurnalist fiind, sunt foarte sceptic privitor la oameni.
Tipul era foarte entuziasmant, foarte emoționat.
În cadrul apelului mi-a dat numele ca să verific cine e.
Am stabilit să ne întâlnim la un bar sportiv din sudul Miami-ului,
peste drum de Salonul Boca.
Porter a spus: „Nu-mi pasă de baseball.
Am un singur scop, să-l distrug pe Tony Bosch..
M-a mințit, și vreau să-i arunc în aer toată viața.”
Tim a zis: „Bosch nici măcar nu-i doctor.”
Am zis: „I-am văzut certificatul, Universitatea din Belize.
Poate lucra acolo, dar aici n-are autorizație.”
Eram, gen...
„Am avut cele mai bune intenții să-l ajut,
și ajung să aflu că nu-i decât un escroc de rahat.”
A adus un registru cu el și m-a lăsat să mă uit.
Și a zis: „Pot să fac copii?”
Am spus: „Sigur, poți face copii.”
Am zis: „Îl poți doborâ?”
A spus: „Dacă ce spui e adevărat, da, e serios.”
N-am mai putut comunica cu Porter Fischer.
Eram foarte îngrijorat
că informația avea să ajungă în mâinile greșite.
L-am sunat pe Alex și ia-m spus ce s-a întâmplat,
că ăștia vorsă mă șantajeze, atunci m-am dus la Ugi.
I-am zis: „Avem o problemă.”
Ugi a zis: „Nu-ți face griji, mă ocup eu.”
Ugi vorbește cu Pete Carbone.
Lucrez acum cu Tim și fac copii la documente.
Pete mă sunase de vreo 15 ori.
Sun pe Pete și zice: „Unde ai fost?
Trebuie să te întreb ceva, fără prostii sau minciuni. Am spus: „Ce?”
Și zice: „Scrii un articol despre Bosch?
Și zic: „Am terminat cu ziarul New Times.”
„N-ai idee în ce te bagi.
Acum vei fi omorât.”
Și am zis: „De Bosch?” Și zice: „Nu, Ugi.”
Și zic: „Ugi? De ce?”
Nu știi ce relații are tipul. Ăsta nu glumește.
Sunt implicați mulți, nu face asta. Anulează.
Nu te pune cu Ugi. Tipul are relații importante.
Dacă iese articolul, vei fi ucis.”
Și atunci eu mă gândesc:
„Bine, am dat peste un fel de fabrică de steroizi
sau departament de steroizi, iar Ugi e cel care va fi acuzat.”
Acum eu mă sperii.
Sunt speriat.
Zice: „Vin acolo.”
Zic: „Nu veni.” El zice: „Vin”.
Așa că mi-am luat pistolul și am stat într-o mașină
cu cuvertura cu o deschizătură pe ea, așteptând să vină cineva.
N-am mai tras vreodată spre cineva,
dar nu voiam să fiu omorât în propria casă.
Venise Pete,
l-am lăsat să meargă la ușă și i-am venit prin spate.
Am zis: „Pete.” Și zice: „Acolo erai.
Lasă pistolul, n-ai nevoie.
Hai înăuntru.”
Intru și zic: „Ce naiba se petrece?
Cineva mă va ucide?”
El zice: „Ce faci cu articolul?”
I-am zis: „Vreau banii mei.”
Și zice: „Nu, ce vrei?”
Și spun: „Doar vreau banii înapoi, Pete.”
„Te mai întreb odată, ce vrei?”
Am spus: „Vreau nenorocitul să plătească pentru că a furat de la mine.”
Și zice: „Așa vom face. Va plăti. Dar, pentru moment, vrei doar banii.”
Zic: „Vreau doar banii mei.”
Și zice: „Rezolv eu asta, dar îmi trebuie registrele.”
Am zis: „Bine.” Și zice: „Rezolv eu toată treaba asta.”
Așa că i-am dat lui Pete cele patru registre.
Nu mai aveam motiv să le păstrez.
Tim avea deja informațiile.
Și mă gândeam că cu cât le țineam mai mult,
cu atât era mai periculos.
Ugi îi zice lui Alex: „Dă-mi 10.000 de dolari.”
Alex zice: „Credeam că erau doar 4.000-5.000 de dolari.”
„Doar dă-mi 10.000 de dolari, mă descurc cu ei.”
Ziua următoare, mă sună Pete: „Ne vedem la salon?”
Și îmi dă 4.000 de dolari.
Zic: „Îmi datorează doar 3.600.”
Și zice: „Păstrează 400 pentru deranj.”
Și zic: „Bine. I-ai dat registrele?”
A spus: „Nu.”
„Ce ai făcut cu ele?”
„Le-am dat oamenilor lui A-Rod.”
Atunci am realizat:
„A-rod e impli... Cum naiba îl știi pe A-Rod?
Cum e implicat A-rod în asta?”
Le-au dat registrele lui A-Rod, nu mie.
S-au gândit că A-Rod le deține pentru că el a plătit cei 10.000 de dolari.
Am zis: „Bine, fie.
Mă duc la A-Rod și îmi va da registrele.”
Și Alex nu mi le-a dat vreodată.
Era prima dată când Pete l-a menționat pe A-Rod.
Era prima dată când am realizat că A-Rod sau oamenii lui
îi dirijau pe Ugi, Pete sau Bosch.
Alex mereu se înconjura de oameni dubioși
în viața personală.
A crescu în Miami. O fi ceva specific zonei.
Mă sună Pete: „Ascultă, serios,
trebuie să te întreb, articolul va fi publicat sau nu?”
„Păi, am cerut să nu fie.”
Porter nu mi-a cerut vreodată să anulez articolul.
Știa că se va publica curând,
știa că va fi pe coperta ziarului Miami New Times,
pe zeci de mii de ziare în tot orașul.
Știa că va fi pe internet și știa tot ce va conține.
Știu că articolul nu e anulat, dar nu îi spun
pentru că-s speriat. N-am prieteni în situația asta.
Pete îmi zice: „Capul la cutie, ai făcut ce trebuia. Ești un erou.”
A doua zi e marți.
Mă sună Pete.
Ei bine, ai dat de dracu'.
S-a aflat povestea. Zic: „Ce știu?”
Zice: „Totul.”
Povestea a explodat pur și simplu.
Ceva despre care încă aflăm detalii la Sports Center:
numele unor jucători de baseball faimoși precum Alex Rodriguez,
Melky Cabrera și Gio Gonzalez
apar în registre despre care Miami New Times spune
că le-a obținut de la un fost angajat al Biogenesis of America.
Știam că va fi publicat articolul din New Times.
Da, am închis înainte de asta.
Anthony Bosch, directorul clinicii care s-a închis luna trecută
era în legătură cu Manny Ramirez când acesta a fost suspendat 50 de meciuri
pentru că a încălcat politica anti-dopare din baseball în 2009.
Bosch n-a fost acuzat de oficialii locali sau federali.
Miami New Times, care a făcut o investigație de trei luni,
a raportat că registrele arată că firma a vândut anabolizante,
printre care: hormon de creștere, testosteron și steroizi anabolizanți.
Ultimul scandal din baseball s-ar putea dovedi cel mai mare din sport.
Am realizat cât se întâmpla asta că: „De data asta, am intrat până-n gât.”
Vai de capul meu, înțelegeți...
Am dat de belea acum.
Mă simțeam ca Ray Liotta în sfârșitul de la Băieți Buni,
când conducea, drogat de-a binelea
și, știți, era urmărit de elicopter.
Așa mă simțeam, dar fără elicopter. Așa că...
E nebunie.
Acum înțeleg de ce celebritățile spun că nu pot ieși din case că-s hărțuite.
Pe scurt, au început să-mi urmărească toți prietenii,
pe toți cei asociați cu mine.
Am încercat să dăm de Bosch într-un hotel din Coconut Grove, Miami.
N-am avut noroc nici adresându-ne unui șofer legat de Bosch.
Putem să primim vreun comentariu legat de dl Bosch?
Mă tot mutam din loc în loc.
Am petrecut majoritatea timpului după aceea ferindu-mă de oameni.
Primeam apeluri gen:
„Hei, vine lumea și te caută la salon.”
Pete a zis: „N-ai idee ce ai făcut.
Ai trădat oameni. Ai distrus vieți. Cum ai putut să faci asta? Ești un rahat.”
Iar eu zic: „Ale cui vieți?”
Știi ce? Am terminat cu tine. Ai noroc că nu-ți fac felul.”
Porter intrase în panică supă ce s-a publicat articolul.
Își făcea griji că viața îi era în pericol,
și avea dreptate.
Nu erau doar atleții, doar traficanții de steroizi,
ci și frații Carbones de la salon,
sau cunoscuții unui traficant de steroizi,
dacă fusese crimă organizată;
rudele sau fanii unora dintre acești atleți.
Nu sună atât de nebunesc când realizezi magnitudinea articolului
și că erau și oameni importanți, nu atleți,
din Miami care frecventau locul: polițiști, judecători.
M-am închis în casă și mă temeam de toată lumea.
Are noroc că nu e printr-un canal pe undeva acum.
A hotărât că trebuie să fugă din oraș și a luat toate registrele cu el.
Am împachetat niște cutii, le-am dus în Ocala și le-am depozitat acolo.
Rodriguez l-a păstrat ca avocat al apărării pe Roy Black.
A păstrat și o firmă de publicitate care a dat azi declarație în numele său.
Știrea despre o posibilă legătură între Alex Rodriguez
și Anthony Bosch nu e adevărată.
Puțin după articolul din New Times, Yahoo Sports a publicat propriul articol,
aproape ca o continuare.
Deodată aflăm despre alte nume,
și numele care-ți sărea în ochi era Ryan Braun.
Braun apare alături de alți jucători identificați drept clienți ai Biogenesis,
clinica închisă din Coral Gables
aflată în centrul unui scandal legat de dopare din MLB.
S-a dovedit ulterior că numele lui a fost dat de echipa lui Alex Rodriguez.
Credea că cu cât erau mai mulți oameni implicați în scandal,
cu atât mai puțin se vor axa pe el.
Nu apărea doar Ryan Braun, ci și Francisco Cerevelli
colegul lui Alex.
E aiurea ca propriul coleg să te arunce la lupi
ca să nu mai fie atenția asupra sa,
că cel mai bine plătit jucător de baseball din istorie
îl bacă centru înaintaș pe un jucător ce câștiga 500.000 pe an.
Fiecare căuta să se scape pe sine. Toți voiau să se apere.
Sursele au declarat că 20 de jucători MLB ar putea fi suspendați pentru relația
cu Bosch și acum desființata clinică anti-îmbătrânire din Miami.
ANABOLIZANTE AVEM NOI
Motivul e că Biogenesis a făcut bani vânzând anabolizante,
de la hormoni de creștere, la testosteron și steroizi anabolizanți.
Când s-a aflat povestea, m-am așteptat să-mi bată la ușă forțele de ordine,
fie departamentul de poliție din Coral Gables, din Miami, ANA, cineva.
Și n-a venit nimeni.
Începeam să fiu frustrat că mă gândeam: „Îi pasă cuiva de asta?”
M-a invitat la o discuție în casa lui din South Miami.
Porter locuia în casa de oaspeți din spatele celei în care crescuse.
Când l-am găsit acolo, acesta bea la greu Kool-Aid cu vodcă
dintr-un pahar de plastic.
Apartamentul îi era o cocină.
Avea o statuie a Incredibilului Hulk, și când m-am așezat,
am observat că era o armă pe masă.
Tim spune: „A sunat cineva de la forțele de ordine, din legislativ”,
iar eu întreb: „Cine?”
Zice: „Ministrul Sănătății.”
Mă gândesc: „Ministrul Sănătății?
Ei nu dau amenzi la restaurante sau pentru băi murdare?”
Am crezut că voi putea în scurt timp să-l aduc în instantă pe Anthony Bosch
dacă aveam cooperarea a vreo două persoane.
Detectivul Hill lucra la narcotice în Baltimore.
Nu știu de ce a venit la Ministerul Sănătății Florida.
Când am întrebat, și mi-a zis,
a zis că a avut neînțelegeri cu superiorii.
Poliția Baltimore a pregătit o cursă pentru unul de-al lor.
Ținta era Jerome Hill, 35 de ani, un ofițer veteran cu patru ani la activ.
Au primit telefoane zicând că lua bani de la oameni.
Precum mulți din Florida, Jerome Hill ajunsese aici
după niște probleme judiciare în alt stat.
Ofițerul vizat de investigație
a atacat pe ofițerul sub acoperire.
După ce a fost atacat, polițistul l-a pus pe Hill în cătușe.
Acum stă acuzat de asalt de gradul doi.
Jerome Hill citise articolul, iar treaba lui era să investigheze
medici și farmacii fără licență.
Ne-am întâlnit prima dată la un restaurant Hooters.
I-am zis: „Chiar nu-mi pasă de Major League Baseball
și tot ce se petrece.”
Zice: „Nu-mi pasă de jucători.
Îmi pasă doar de medici falși, farmacii, droguri și să apăr oamenii și copiii lor.
În sfârșit cineva are vedere de ansamblu legat de asta.
Tony Bosch a fost implicat de mulți ani.
Spune oamenilor că e doctor. Nu este un doctor medical.
Unul dintre lucrurile care m-au deranjat cel mai tare
a fost marginalizarea persoanei mele și a muncii mele.
Au vorbit despre a fi un doctor fraudulos,
un doctor fals.
Doctorul fals...
Doctorul prefăcut...
Un așa-zis „doctor fals”...
E o diferență între fals și nelicențiat.
Eu cred că un doctor fals e: te trezești dimineața,
ești brutar, și azi vrei să fii doctor,
și atârni o diplomă falsă.
Orice imprimantă din Miami îți scoate o diplomă adevărată.
Și pui o diplomă pe perete
și începi să te numești drept doctor.
Asta-nseamnă doctor fals.
Un medic nelicențiat e unul care a studiat,
care a făcut partea clinică, pentru că dacă nu,
n-ai fi putut absolvi la medicină,
care poate că și-a făcut rezidența în altă țară,
dar nu-ți poate primi aici licența din diverse motive.
Știi ce zic despre asta? Ieși dracului cu ea.
Poți să-i spui clovnului Bobo asta,
dar nu mă lua pe mine cu asta.
Frauda e pur și simplu treaba neoficială a statului Florida.
Sunt între 80 și 100 de miliarde de dolari scoși prin fraudă din Medicare anual.
E cam 10%-15% din program.
Asta nu e întreaga economie a Floridei?
Parțial, da. Mult e din regiunea Dade.
Recent a devenit și mai adevărat,
mulțumită guvernatorului Floridei, Rick Scott.
Înainte să intre-n politică, firma lui Scott a comis
cea mai mare fraudă Medicare din istorie.
Într-o declarație a invocat al cincelea amendament de 75 de ori.
Care e întrebarea?
Nu-mi amintesc. Nu știu. Nu prea înțeleg.
- Nu poți răspunde? - Nu.
În mod șocant, Scott nu voia să vâneze
medicii frauduloși și industria medicală din stat.
Un om din sudul Floridei a fost arestat pentru medicină frauduloasă.
Polițiștii spun că Jose Ramirez se dădea drept doctor.
Samir Al Shariv se promovează ca doctor de frumusețe,
cosmetică și îngrijire personală.
Dar poliția spune că e fals.
O femeie transsexuală care făcea pe doctorul injecta substanțe
menite să repare o pană în fundul unei femei.
Shriver a întâlnit acest pacient de 55 de ani în februarie
la un depozit în Hialeah.
Pacientul spune că penisul i-a fost mutilat.
Poliția din sudul Floridei spune că sunt tot mai multe cazuri,
în principal în comunitatea latină, și speră că astfel de arestări
vor face publicul să realizeze că o placă pe ușă
nu înseamnă mereu că înăuntru e un doctor adevărat.
No descansese...
hasta que cara persona que quiere un trabajo en la Florida, no puedo lograr.
În sudul Floridei sunt multe clinici anti-îmbătrânire, centre de longevitate.
Au tot felul de nume.
Baseball-ul s-a interesat de luni de zile,
dar chiar dacă ar pune mâna pe dovezile citate de New Times,
n-ar fi de ajuns. Cineva ar trebui să jure în scris, să zică:
„Da, asta e adevărat.”
Efectiv ai avea nevoie de Tony Bosch,
cel care se crede că e la centru.
După ce s-a terminat era steroizilor, Major League Baseball și-au creat
propriul departament de investigații.
Nu e ceva cunoscut de mulți fani, dar e aproape un fel de FBI intern
pentru Major League Baseball.
Majoritatea sunt foști polițiști,
în principal, din New York și Boston.
MLB zicea: „Trimiteți mulți investigatori aici în Miami.”
Adevărul e că nu le-a mers bine în Florida.
Se foloseau de orice strategie.
Plăteau oameni pentru informații.
Era un investigator MLB
care i-a cumpărat pantofi prietenei mele.
Apoi a trimis flori, evident, ca să ajungă la mine.
Eu râdeam.
„Minunat, îți trimit o listă să-mi faci și cumpărăturile.”
Așa mă gândeam.
Am zis: „Iubi, nu-ți face griji. Lasă-l să mai trimită chestii.”
Investigația a mers pe niște căi incredibil de prostești.
Era de râsul lumii.
Investigatori care se culcau cu martori.
La un moment dat, Dan Mullin, investigatorul principal,
a ajuns să aibă o aventură amoroasă cu o fostă asistentă de-a lui Tony Bosch.
Felicitări, MLB, se pare că faceți o treabă absolut minunată.
Biogenesis e mai bun ca Tinder.
Trebuia să știi că făcând toate chestiile astea,
avea să compromită investigația oricui.
Într-o zi, mi-a bătut cineva la ușă. Deschid și văd doi tipi.
„Tu ești Porter?” eu zic: „Cine întreabă?”
Ei au zis: Suntem de la MLB, detectivii Riley și Maldonado."
„Nu vreau să vorbesc cu voi.”
Ei zic: „Ce te-ar face să te simți mai bine?”
Ca glumă, am spus: „Știi ceva?
Mi-ar plăcea un solar și o casă în Florida.”
„Asta vrei? Asta ți-ar plăcea?
Putem rezolva asta. Ai vorbi cu noi?”
Și mă gândesc: „Tipii ăștia vor foarte mult să vorbim.”
Se întorc și-mi dau un plic.
Îl deschid și sunt foarte mulți bani acolo.
Cinci mii.
„E pentru ajutorul tău, și vor fi mai mulți.”
Am fost de acord să mă întâlnesc din nou cu Riley.
Ne-am întâlnit la Deering Estate, un parc la sud de mine pe strada Old Cutler.
El zice: „E în regulă să vorbești cu șeful meu?”
Am zis: Încă nu știu. Chiar nu-s sigur.”
Și zice: „Păi e aici.” Mă așteptau, efectiv ascunși în tufișuri,
după colț, plimbându-se pe stradă cu Dan Mullin.
„M-am gândit mult despre ce se întâmplă și am vrea să te facem angajat MLB.”
Iar eu am zis: „Pentru ce?”
„Ca să ne ajuți.”
Și zic: „Să ajut la adunat mingi în parc?”
Și zice: „Ne-ai ajuta să descifrăm documentele,
și ai putea merge și la alte clinici.
Să le infiltrezi și să vezi dacă sunt lucruri de care ar trebui să știm.”
„Ești nebun?
Realizați că orașul ăsta mă cunoaște?”
Și zice: „Păi ce vrei?”
Zic: „Nu vreau să vă fiu angajat,
iar chestiile astea valorează mult peste zece mii.”
În primul rând, nu-mi plăcea cum mă trata MLB-ul.
Informația pe care o voiam o folosisem deja.
O dădusem deja la Miami New Times. Deja era publică.
De ce o voia MLB? Nu știu, să se acopere?
Să ascundă ceva? Nu știu.
Vă e jenă că programul vostru anti-dopaj e o escrocherie?
Nu știu.
Încerci să mă forțezi să dau informații.
Cine naiba ești? Sunteți o organizație privată.
Sunteți MLB, un sport, nu poliția.
Nu era o entitate de aplicare a legii.
E Major League Baseball.
Avocatul principal al MLB a zis:
„Hei, suntem dispuși să-ți oferim 125.000 de dolari pentru documente.”
I-am refuzat. Am zis: „Nu, nu merită.”
A spus că sunt și alții care oferă aceleași informații.
Credeam că blufa, și am zis: „Bine. Ia-le de la ei.
Nu vreau să ajung să-mi plutească capul pe undeva.”
I-am zis lui Porter Fischer că-mi trebuiau fișele pacienților din această clinică.
Mi se părea că aveam destule dovezi pentru cauza probabilă,
dar îmi trebuiau fișele.
Și îmi trebuia să le am ieri.
Mi-a zis că sunt în Ocala, Florida.
A zis: „După ele.
ești martorul statului Florida pentru Ministerul Sănătății.
Mergem mai departe așa.”
Eu mă opream la Clubul de Bronzat Boca, în Boca Raton în drum spre Ocala.
M-am dus să mă bronzez ca la oricare altă vizită.
Gary a zis: „Unde mergi?” Am zis: „Ocala.”
Și zice: „Pentru ce?”
Și zic: „Duc mai multe documente la Ministerului Sănătății.”
Gary Jones e tehnicianul care lucrează pentru frații Carbone,
care întrețin paturile de bronzat.
Eram pe acolo tot timpul.
Am ajuns să-l cunosc pe Gary la fel ca pe Pete și Anthony,
și zic: „Ai fost la o școală tehnică pentru asta?
Și zice: „Da, când am ieșit din închisoare.”
Gary Jones e un criminal de carieră după orice definiție.
În anii '70 și '80 a trăit ani de zile
falsificând bani.
Devenise unul dintre falsificatorii majori de pe coasta de est.
A fost prins.
A stat doi ani la închisoare, și la fel ca mulți din poveste,
a ajuns să încerce o viață nouă în Florida.
Pe aici, când mergi, oamenii nu-ți zic:
„Bună, cum te cheamă? Care ți-e numărul? Ai fost la închisoare?”
Dacă ar trebui să rupi legături pentru greșeli din trecut,
nimeni n-ar vorbi cu nimeni.
Porter Fischer e un fraier înnăscut.
E foarte dispus să aibă încredere în oameni.
Mereu cută un prieten.
Și la momentul acesta în viață, chiar avea ceva foarte valoros.
Avea actele legate de un scandal major pe care toată lumea le voia.
Gary Jones vedea un fraier de la o poștă.
M-am dus la Ocala ca să iau cutii de depozitare.
Duminică dimineață mă sună. Zice: „Hei, ce faci?
Mă întorc acum.
Trebuie să vii la salon pe drum. Ne vedem acolo.
Am o soluție nouă, o să-ți placă.
Mă gândeam s-o produc eu și să iei parte și tu.
Știi totul despre bronzat.”
Și tot felul de chestii.
Mi-a zis exact ce trebuia, e ceva ce-mi place.
Am spus: „Bine, voi veni.” „La ce oră?”
Am spus: „Pe la 12:30-13:00, pe acolo.”
Parcasem în spate lângă unde parcaseră Anthony și Gary.
Gary și Anthony erau acolo.
„Bine te-am găsit” și de astea,
iar Anthony a plecat.
M-am dus în față cu Gary,
„Te duci la Ministerul Sănătății?” Zic: „Da, trebuie să rezolv cu actele.”
A zis: „A, bine. Intră, încearcă soluția.”
Mă conduce înăuntru ca întotdeauna.
Așa că intru și mi se aplică autobronzantul.
Stau acolo cam 10 minute.
Ies și-l văd pe Gary la recepție. „Salut. Cum miroase?”
„Culoarea arată minunat.”
„Nu-i așa că arată minunat?”
Știi ce? E minunat. Mă duc să-ncerc și eu.
Așa că el se întoarce.
M-am încălțat și m-am dus la mașină și văd că ușa și portbagajul mi-s deschise
și este sticlă peste tot.
„Aia e mașina mea?”
Totul dispăruse.
Așa că fug înapoi la salon și strig la fată,
spun: „Sună la 112.” Mă întorc în cameră și bat la ușă.
„Gary, vino. M-au jefuit.”
Zice: „Ce?”, „M-au jefuit. Cineva mi-a spart mașina și a luat totul.”
Merge la mașina lui și geamul lui e spart,
și zice: „Doamne! Mi-au spart și mie mașina.” Și tot așa.
Vine Anthony: „Știi ce? Cineva a spart mașina.”
Eu zic: „Sunt camere de supraveghere pe aici?”
E zic: „Nu.”
Vine polițistul.
Sar în sus și în jos și îi spun: „Au luat totul.”
Zice: „Calmează-te.” Eu spun: „Au luat dovezi.
Au luat dovezi de la un caz criminal.”
El zice: „Despre ce vorbești?” Eu zic: „Biogenesis.
Baseball. Alex. Știi despre ce vorbesc? A-Rod."
Îl sun pe detectivul Hill.
Mi-a explicat că i s-a spart mașina
și actele, tot ce-i cerusem,
au fost furate din mașina sa.
Îi spun: „Sunt cu polițistul, o iau razna,
și cred că polițistul se întreabă: «Ce vorbește nebunul ăsta?»”
Cine naiba fură fișe medicale?
Cum se poate întâmpla așa ceva? Erau MLB? Oamenii lui Alex?
Erau oamenii lui Bosch?
Cum s-a întâmplat asta?
Nu știam cum ar ști cineva că am cutii în Ocala,
cum să știe cineva unde eram.
Mă gândeam: „Mi-e ascultată mașina, telefonul?
„Dar prietenii tăi?” Eu zic: „Nu se poate.
De unde ar ști?
Cum să aranjeze așa ceva? Cine...
Gary era acolo când am intrat. Se bronza chiar acolo.”
Mă întorc și mă uit la un mic semn pe partea pasagerului
unde e locul cheii, al mânerului.
Și zic criminalistei: „Ăla-i sânge?”
Se uită și zice: „Da.”
M-au sunat de la departamentul de poliție Boca.
Cunoașteți pe cineva numit Reginald St. Fleur?
„Reginald St... Adică Reggie?"
Reginald St. Fleur era doar un curier.
Reggie împărțea fluturașe la Clubul de Bronzat Boca.
Schimba becuri.
Zic: „Da, îl cunosc.”
Bine, pentru că am primit rezultatele probei ADN și se potrivește cu Reginald.
Automat am zis:
„M-au fraierit. M-au fraierit rău de tot.”
M-au fraierit. M-a fraierit Gary, m-a fraierit Anthony.
Deci chiar erați voi responsabili.
Porter spusese unei singure persoane că mergea în Ocala ca să ia actele
și să le aducă, acea persoană fiind Gary Jones.
Și când vezi cine a angajat avocatul lui Reggie La Fleur's lawyer,
erau frații Carbone.
Reginald St. Fleur e acuzat de tâlhărie armată
după ce a spart o mașină parcată la un solar din Boca Raton în Martie.
Mașina aparținea celui care a dezvălui ce se petrecea la Biogenesis,
unde peste 12 atleți se spune că primeau anabolizante.
În mașină erau documentele care au dus la scandalul național.
I-am spus investigatorului MLB Dominguez
că mașina lui Porter Fischer tocmai fusese spartă
și conținea multe fișe ale pacienților
care urmau să fie date statului.
Dacă primești oricare dintre aceste fișe,
trebuie să notifici statul imediat ce le primești.
Fac parte din investigația statului.
Nu pot spune mai clar de atât.
Porter Fischer n-avea idee, dar tipii în care a decis să aibă încredere
la salonul de bronzat
erau o bandă de crimă organizată care a realizat
că aveau două surse de venit,
Alex Rodriguez și Major League Baseball,
și au vrut să facă cât mai mulți bani din chestia asta.
Frații Carbone vânduseră deja registrele originale
lui Alex Rodriquez.
Dar, fără să știe A-Rod, Pete mai avea o copie a lor.
Porter Fischer îi dăduse o memorie portabilă cu scanări.
S-au dus apoi la Major League Baseball, care căutau disperați aceste informații.
Am primit un telefon de la un domn care s-a identificat cu numele de Bobby.
BOBBY DIN BOCA ALIAS GARY JONES
A spus că are documentele de la Biogenesis
și a oferit să facem o înțelegere ca să le primim.
ROB MANFRED, DIRECTOR EXECUTIV MLB LIDERUL INVESTIGAȚIEI BIOGENESIS
- O înțelegere. A oferit să ni le vândă. - Corect, așa e.
- Să le cumpărăm. - El le-a vândut, iar noi le-am cumpărat.
Cât?
O sută de mii de dolari.
MLB înmânează într-un restaurant 100.000 de dolari, bani gheață,
unui criminal condamnat ca să obțină documente furate de la o clinică.
Fără să știe vreuna dintre părți, sunt doi oameni la mese alăturate
care filmează totul în secret.
Unul dintre ei e Anthony Carbone,
care știe că ar putea profita de la Alex Rodriguez
dacă înregistrează tranzacția asta, evident, foarte suspectă.
PLATĂ VIDEO CU MLB CUMPĂRÂND ACTE FURATE DE LA BIOGENESIS ȘI PORTER FISCHER
La cealaltă masă filmează un reprezentant MLB.
Însă, Gary și frații Carbone nu terminaseră.
MLB l-a sunat pe Gary Jones: „Dacă nu poți da copii fizice,
nu doar scanări, vei primi și mai mulți bani.”
Și m-am gândit: „De aceea a aranjat Gary furtul,
ca să fie plătit încă o dată pe deasupra.”
Și a fost o a doua tranzacție pentru 25.000 de dolari.
Ei tot nu știu cine e Gary Jones.
Dar a reușit să facă cei mai mulți bani din asta. E uimitor.
Avocatul meu a vorbit cu Bob Manfred.
Rob Manfred era secundul, chiar după Bud Selig la MLB.
Voi păreți să fiți responsabili pentru jaf
și dispariția dovezilor.
Bob Manfred a zis: „Ascultă, n-am avut nimic de a face cu jaful,
dar știm cine a avut.”
MLB sigur știau că actele au fost furate
în timpul unei investigații criminale de către Jerome Hill și a statului,
totuși, nimeni n-a fost acuzat,
cu excepția lui Reggie St. Fleur, de la nivelul cel mai de jos,
care a spart mașina.
Fără îndoială, cineva de la Major League Baseball
ar fi trebuit arestat.
E greu să ajungi la altă concluzie decât că poliția
n-avea interes să lucreze pe un caz
care ar fi putut incrimina MLB-ul.
Mă duc la tribunal de unul singur.
N-am prieteni.
MLB-ul se ia de mine.
Mă simt foarte neapreciat.
Nimic din asta nu s-ar fi întâmplat fără mine.
Nu primesc un mulțumesc?
O brioșă?
Cum a fost în lunile de când ți s-a aflat numele?
Nu mai am prieteni.
Nu mă mai duc în aceleași locuri.
Obloanele-mi sunt mereu închise.
Am permis de port-armă și port mereu.
Nu mă așteptam la asta. Nu pentru asta m-am implicat.
Cu toate lucrurile josnice făcute de MLB în Florida,
să plătească martori, amenințări la cooperare,
A-Rod și oamenii lui făceau aproape exact la fel.
Alex a fost primul care m-a contactat.
Oamenii lui A-Rod au încercat să-l convingă pe Tony că îl pot proteja,
să-l întrețină.
Ziceau să-l trimită să stea ascuns o vreme în Columbia.
Au oferit să-mi plătească avocatul ca să nu vorbesc.
Ideea era ca ambele echipe de evocați să lucreze împreună
ca să scape de investigația Major League Baseball.
Cred că echipa lui a plătit 25.000 de dolari,
dar mereu era ceva în spatele ofertelor.
Mereu era ceva care îl favoriza pe el, nu pe mine.
A făcut tot posibilul să împiedice investigația
și să-l țină pe Tony Bosch departe de MLB.
În 2013, la sfârșitul lui mai, am ajuns la capătul puterilor.
Se eschiva de MLB și de A-Rod de luni de zile.
Singura lui sursă de venit,
Biogenesis și vânzările de steroizi, evident, dispăruseră.
Avea tot mai multe costuri juridice.
Aveam și o audiere, să încerc să reduc pensia alimentară
și a trebuit să dau o declarație financiară.
Cred că i-am zis avocatului: „Ce trec aici?
Pentru că eu n-am nici un ban.”
Eram falit.
ANA investiga, statul investiga,
MLB-ul investiga, oamenii lui A-Rod investigau,
și era posibil ca statul să mă bage la închisoare.
Am realizat că acoperișul se tăvălea peste mine.
Cea mai bună strategie era să am un aliat puternic,
ca să pot face față la ce urmează.
Atunci am decis să fac un interviu cu Pedro Gomez la ESPN.
Avem cunoștințe comune, cunoștințe foarte puternice.
Pedro Gomez e din Miami. A mers la liceul Coral Park.
Mereu auzi de șase grade de separare de la Kevin Bacon,
în Miami, probabil că e un grad de separare de la oricine
mai ales în comunitatea cubaneză,
mai ales cei crescuți în anii '80.
Pedro era unul dintre puținii în care aveam atunci încredere.
Îmi era terapeut.
Îmi era prieten de pahar.
Aveam impresia că se uita după o ofertă.
Pedro a sugerat: „Ești dezastru.
Vei muri pe când chestia asta va trece.
Cred că ar trebui să-l suni pe Manfred și să vezi dacă vă puteți târgui
să terminați cu asta.”
I-am zis: „Ascultă, tu primești interviul, iar eu dau mesajul.”
Interviul cu Pedro Gomez era la Monty's, în Coconut Grove.
MONTY'S, COCONUT GROVE, FLORIDA 29 APRILIE, 2013
Barul din spatele meu
era unde stătea.
I-am zis stai acolo și vin imediat.
Noi așteptam aici, afară.
Băusem un pic. Ieșeam cu avocatul.
I-am zis: „Hai să terminăm odată cu asta.”
Camerele ESPN îl surprind venind de la bar
aparent după niște băuturi serioase pe timp de zi.
Cine știe dacă a dormit măcar?
Mersi că ai venit la câteva întrebări.
Au zis și că tu ai vândut steroizi.
Cum reacționezi?
Nu comentez.
Sunt nutriționist.
Nu știu nimic despre anabolizante.
Sincer, n-am idee ce ziceam în acel interviu.
Manny Ramirez ți-a fost client în 2009.
A dat rezultat pozitiv la testare cu prescrierea semnată de tatăl tău,
un doctor din Miami.
Așa se spune, nu e adevărat.
Că tatăl tău e doctor sau că a semnat?
Tatăl meu e un medic licențiat în statul Florida.
Probabil cel mai transpirat și mai prost interviu din istoria televiziunii.
Sunt alți jucători care au conexiune cu Biogenesis,
Braun, Melky Cabrera, Bartolo Colon, Yasmani Grandal,
și toți au dat rezultate pozitive la testele de dopaj.
Ce ne poți spune despre asta?
Întrebi persoana greșită. Va trebui să întrebi antrenorii sau impresarii.
N-am comentariu.
Alex Rodriguez.
Cum am spus, nu comentez.
Dar, știi ce?
Am reușit să trimis mesajul la MLB.
Știm că MLB-ul a tot căutat prin sudul Floridei
și că investigația e în curs de desfășurare.
Ce te-ar face să cooperezi
cu investigatorii MLB-ului?
Eu mereu am fost aici, Pedro.
Te-au contactat?
Din câte știu, nu.
Nici pe avocații mei, nici pe mine.
Voi coopera, dar nimeni nu m-a contactat.
A dat semnalul lui Batman pentru Bud Selig.
Tipul era gata să devină turnător.
Trebuia dpar să-l sune.
- Mulțumesc pentru timpul acordat. - Mersi.
Cam peste 15 minute, MLB-ul mi-a sunat avocatul.
Așa că am făcut un interviu.
Atunci am început să lucrez cu MLB-ul.
Decizia a fost ușoară, pe cine aleg,
Alex sau Major League Baseball?
Dacă m-aș fi aliat cu Alex, totul ar fi fost o minciună.
La urma urmei, e un multi-milionar excentric,
dar MLB e un multi-miliardar excentric.
Ce îl motivează pe Tony Bosch să coopereze cu MLB?
Probabil autoconservarea.
Așa că au primit ce voiau. Au câștigat.
Urmează să se sape mai adânc în scandalul dopării din baseball.
MLB se pregătește să anunțe suspendări care vor face istorie și vor zgudui jocul.
Include câteva dintre vedetele jocului.
În capul listei se află Alex Rodriguez de la Yankees.
Cel mai bine plătit jucător din istoria baseball-ului
ar putea fi la un pas de la a pierde totul.
Soarta acestuia ar putea fi în mâinile directorului ligii, Bud Selig,
care, conform unor experți, ca încerca să-l scoată din teren
sezonul acesta într-un fel sau altul.
Se discuta să fie suspendat pe viață, ca eroul meu, Pete Rose.
Ar fi una dintre cele mai dure penalizări de la suspendarea lui Pete Rose
acum 24 de ani pentru că a pariat pe propria echipă.
Îți dai seama că, la urma urmei, nici nu mai era vorba de anabolizante.
Era un război al legendelor proprii,
Selig încercând să și-o apere pe a sa, iar Alex, pe a lui.
Bud Selig va rămâne cunoscut ca directorul aflat la conducere
pe durata întregii ere a steroizilor,
când băieții loveau 50, 60, 70 de home run-uri.
Toate s-au petrecut sub el.
Mai mult decât oricare alt jucător, Alex Rodriguez
își bătuse joc de eforturile de a se depista dopații din baseball.
Fusese prins de mai multe ori. A mințit fățiș la televiziunea națională.
Cred că aia a dat un imbold eforturilor pe care liga era dispusă să le facă
ca să-l prindă pe A-Rod.
Bună seara. E cea mai serioasă pedeapsă din baseball,
pasiunea americană, de acum aproape un secol,
de la scandalul cu Joe Jackson Desculțul de la Chicago Black Sox.
Treisprezece jucători au fost testați și pedepsiți pentru dopare,
iar în capul listei celor suspendați
e Alex Rodriguez de la New York Yankees, A-Rod.
E suspendat pentru 211 meciuri, restul sezonului
și tot sezonul următor, pentru posesie și uz de anabolizante
și pentru că a încercat să acopere asta și să pună bețe-n roate investigației.
Credeam că e începutul sfârșitului, dar n-a fost.
Doar unul dintre jucători a făcut apel privitor la suspendare.
Alex Rodriguez. A promis să lupte până la capăt,
și-a declarat nevinovăția și a zis că-l va învinge pe Bud Selig la arbitraj.
Chiar și după suspendare, practic a spus:
„Nu, du-te dracului. Nu-s suspendat,” și a continuat să joace.
Cred că a jucat în seara aia în Chicago și a fost hulit.
Cu o posibilă suspendare de 211 meciuri pentru care urmează să facă apel,
Alex Rodriguez intră să dea prima lovitură a sezonului,
ce-ar fi să ascultați cum e primit de public.
În continuare, pentru New York, la baza trei, numărul 13, Alex Rodriguez.
YANKEES VS RED SOX PARCUL FENWAY, BOSTON,
Mi-amintesc când a mers să joace în Boston.
E hulit din greu de fanii de aici din Fenway.
Toată lumea vorbea despre asta, care aruncare-l va...
Cine-l va lovi?
Boston Red Sox l-au pus pe Ryan Dempster acolo
special pentru asta.
Am zis: „Clar, Dempster. Fără îndoială.
Va ținti direct capul.”
Aia, pe interior, aproape că l-a lovit.
Presimțeam că va urma asta.
Pariam dacă se va întâmpla la prima aruncare, a doua, sau a treia?
Interior, l-a lovit.
Ai avut șansa, la prima aruncare, să transmiți mesajul.
Nu-l transmite la a patra.
Ar trebui suspendat?
- Cine? - Ryan.
Nu pe mine ar trebui să mă-ntrebați de suspendări. Sfinte Sisoe!
Cazul MLB îl are în centru pe acest om, Anthony Bosch.
Practic, au trebuit să-l aranjeze
și să-l facă cât mai prezentabil
pentru orice juriu sau mass-media care ar fi zis:
„De ce i-ai lua partea?”
Cât te poți baza pe el? Cât de credibil e?
Că știam că aia era povestea pe care urma s-o zică Alex.
De ce ați crede că MLB îi ia partea?
E un netrebnic, un traficant dependent de cocaină, vagabond, fiu rău,
tată rău, frate rău, rău în toate privințele.
E pregătit Bosch să depună mărturie că i-a dat anabolizante lui Rodriguez?
Ar fi o poveste complet diferită față de cea spusă în aprilie anul trecut.
Nu știu nimic despre anabolizante.
Aia a fost atunci. Un fost prieten al lui Bosch,
Bobby Miller, suspectează de ce Bosch și-a schimbat povestea.
Mi-a spus că-l plătesc cinci milioane și i le-au plătit.
- Cine i le-a plătit? - MLB?
Alex Rodriguez susține că i-ați dat cinci milioane de dolari.
Susținerea nu are absolut niciun fundament.
E complet neadevărat.
Îl am chiar aici.
Îl am...
Vreți să-l citesc?
Pentru serviciul de protecție
au cheltuit 1.456.176 de dolari.
La cabinetul de avocatură lui Samuel Rabin și cel al lui Susy Ribero-Ayala
s-au dat 766.849 de dolari.
La cabientul de avocatură al lui Piero Vasquez, 574...
La cabinetul lui Julio Ayala, 486.904 dolari.
Lewi Tein, 49.600 de dolari...
Cred că totalul ajunge la aproape patru milioane de dolari.
Mai era cam o lună până la arbitraj.
Era ziua mea, și eram în New York.
Treaba asta era foarte stresantă.
Un arbitraj. Nu mai fusesem niciodată la unul,
așa că, nu simțeam doar nevoia să beau, ci și de ceva pe lângă,
așa că iau o doză. Cina de ziua mea a devenit o petrecere toată noaptea.
Droguri peste tot, accesorii de droguri, a trebuit să chemăm pe cineva să curețe.
MLB s-a enervat la culme.
Gen: „E martorul nostru principal, și petrece ca o vedetă rock.”
Nu ca o vedetă rock, ci ca o formație.
Într-un fel, putea să spună că MLB i-a plătit cocaina.
E un traficant fără scrupule.
E vorba să-l credem pe el, sau pe A-Rod.
Nu-l putem ignora pe Bosch când avem o grămadă de dovezi,
anume, alți indivizi care au fost prinși tot datorită lui.
SEDIUL MLB 30 SEPTEMBRIE 2013
În ziua în care am venit,
era o adunare imensă în față la MLB,
la birourile din Park Avenue.
A-Rod!
Mi-amintesc pancarte precum; „Tony Bosch, traficant.”
Dacă te uiți mai îndeaproape, protestul a fost ciudat.
Am început să-i văd pe aceeași oameni cu aceleași pancarte.
Apoi am început să văd că erau scrise de aceeași mână.
Pe ele erau mesaje ciudate de genul: „Bosch e un mincinos” și „Afară cu Selig,”
dar părea greu de crezut că un fan organizase asta.
S-a dovedit că Alex îi angajase pe toți aceștia să stea afară
cu aceste pancarte, și că urma să-i plătească cu pizza.
Un tip a zis: „Hei, când ne vor aduce o pizza?
Suntem aici pentru pizza.”
Arbitrul Frederick Horowitz va asculta ambele părți.
Aveam emoții și eram neliniștit.
Nu mai trecusem în viața mea prin așa ceva.
Nu aveam cu ce să compar.
Habar n-aveam la ce să mă aștept.
Avocatul mi-a spus: „Știi ce? Ce-ar fi să faci asta? Spune adevărul.”
Credeam că va avea o idee mai bună.
Tony Bosch a dat mult mai mult decât MLB s-a așteptat.
Mesaje, e-mailuri, registre de apeluri, mesaje vocale.
MĂ SIMT BINE. MÂINE E O ZI MARE. CE AI?
Arătând, ceea ce MLB speră să poată dovedi, o relație îndelungată
în cadrul căreia Bosch l-a tratat pe A-Rod,
s-a dus la el să-i facă injecții,
precum și eforturile sale de a împiedica investigația.
Mi-amintesc că stăteam în fața lui Alex.
Se strâmba. Făcea fețe comice și mă făcea să râd.
Îmi făcea așa, și așa, și apoi încerca să se joace baba-oarba,
ca un copil de cinci ani.
La un moment dat a trebuit să râd, iar arbitrul i-a zis:
„Ce faci?”, iar el spune: „Ce? Nu fac nimic.”
Dacă n-ar fi fost multi-milionar, ziceai că-i țăcănit, dar zicem că e excentric.
Audierea lui Alex Rodriguez, care luptă contra suspendării din MLB
pentru anabolizante, continuă în New York.
Avocații acestuia au lansat o salvă contra MLB pentru că l-a dat în judecată.
Printre acuzații se află faptul că MLB se crede justițiară.
Că investigatorii MLB au plătit 150 de mii de dolari unui anonim pentru acte
furate de la un fost angajat de la laboratorul Biogenesis.
Acte folosite împotriva lui Rodriguez ca să fie suspendat.
Lunea următoare, se schimbase moneda, și-l interogau pe Alex.
Nu putea răspunde la întrebări. Evident, era vinovat.
Ca un copil mic: „Nu vreau să vorbesc despre asta.”
A lovit cu piciorul servieta avocatului și i-a spus lui Manfred că mănâncă rahat,
că nu dă socoteală pentru aceste minciuni și întrebări ridicole.
Rodriguez a ieșit val-vârtej, cu un comentariu adresat lui Rob Manfred.
Mi-a spus: „Rob, e abureală, iar tu știi asta.”
Și pleacă, se urcă în mașină,
și-i cere șoferului să-l ducă la postul de radio.
Spune-mi ce s-a petrecut azi.
Mi-am pierdut firea.
Am dat cu pumnul în masă, am lovit o servietă și am plecat ca o furie
și am simțit că sistemul, știam că era restrictiv și că nu era corect.
Dar ce-am văzut azi a fost dezgustător.
Dacă i-aș da cinci milioane lui Bosch, ar zice ce vreau.
Ai făcut vreunul dintre lucrurile de care ești acuzat?
- Nu. Nimic. - Nimic?
E întreaga mea viață, ce las în urmă. Fac parte din istorie.
Dacă aveți de gând să distrugeți toate astea, mă opun.
Spune-mi de ce ar trebui să fac eu ceva.
Chiar mă gândeam ce păcat era că s-a ajuns la asta.
A ieșit, Alex Rodriguez a primit în seara asta o suspendare record.
A decăzut mult fostul mare jucător de baseball,
și cel mai bine plătit.
Suspendarea a fost redusă la 162 de meciuri,
de la cele 211 primite inițial de la comisarul Bud Selig.
Ar fi putut fi un fel de Michael Jordan al baseball-ului.
Poate să cam uite de glorie.
Cine arată mai rău A-Rod sau MLB?
Nimeni nu arată mai rău ca A-Rod.
Să-l suspende? Să-l concedieze.
Cred că s-au săturat de Alex.
Yankees sunt o echipă adevărată.
- A-Rod e real? - Bine, m-ai prins.
Alex Rodriguez?
La naiba cu el.
Ar fi trebuit să-l împuști pe A-Rod.
Eu și avocații mei dăm MLB în judecată pentru abateri grave.
Dăm în judecată și sindicatul jucătorilor pentru că n-au păcălit MLB-ul.
Dau în judecată și steroizii pentru că sunt în mine.
Și pe Jackie Robinson pentru că a intrat în liga majoră,
ceea ce a dus inițial la toată situația asta.
Dragă Alex Rodriguez, jocul s-a terminat.
Nimeni nu te susține. Nimeni n-ar vrea.
Nici echipa, nici asociația jucătorilor, nici fanii.
Nimeni.
Du-te înapoi la oglinda ta,
la pictura cu centaur și la grămezile de bani, și să nu te mai vedem vreodată.
Statul a investigat, dar deși au investigat pensia alimentară,
au investigat situația licențierii profesionale,
mi-ai investigat clinica, au investigat, cred, pentru asigurare,
probleme, fraudă sau ce o mai fi.
Și la urma urmei, n-au găsit nimic.
Nu puteam avea încredere în organizația cu care lucram,
și aveam motive să cred că informații pe care le aveam în Tallahassee,
câțiva dintre cei grei,
voiau ca investigația asta să se termine repede.
Am aflat de la superiorul meu că: „Ghici ce?
Cazul ăsta s-a terminat.
Trimite tot ce ai acum.”
Eu aveam o grămadă.
„E ceva ce voi ați...”
A spus: „Nu.
Ei vor doar ceva foarte scurt, să închidem și s-o lăsăm.”
Se tot întâmplă, în Florida poți risca.
Și destul de des, îți va ieși.
Așa s-a întâmplat cu Anthony Bosch.
M-au amendat cu 5,000 de dolari
la una dintre clinici pentru că nu aveam un medic licențiat.
Din câte înțeleg, au reușit s-o reducă la o valoare modică,
o pedeapsă ușoară.
Și o vreme, chiar am crezut: „Bine, minunat.
Măcar am scăpat de asta.”
Am scăpat de închisoare.
Dar, cred că... după interviul la 60 Minutes, FBI-ul a preluat cazul.
În seara asta veți auzi detalii despre dovezi pentru prima dată.
În mare parte de la Anthony Bosch, care s-a ocupat de dopaj pentru atleți.
M-au convins să vin la emisiunea 60 Minutes
și cât de important era pentru MLB.
N-am vrut să dezamăgesc MLB-ul.
Doar am lucrat împreună.
Eram bun la ceea ce făceam, aveam un istoric.
Am făcut asta timp de mulți ani.
Dacă ai avea cunoștințele și experiența mea,
și știi adevărul despre testare și cum poate eșua...
- A fost aproape o joacă de copii. - Joacă de copii?
- Să învingi sitemul? - Da.
- Să trișezi. - Să trișez.
La exact un an după suspendarea lui A-Rod,
eu sunt arestat de ANA.
în această dimineață fondatorul Biogenesis Tony Bosch, s-a predat la ANA.
Anthony Bosch, unul dintre fondatorii Biogenesis of America a fost acuzat
împreună cu alți șase indivizi
de distribuția ilegală a anabolizantelor către minori,
către atleți profesionali și altora.
Tony Bosch nu e doctor, ci traficant de droguri.
Pe lângă Anthony Bosch, mai e și Jorge "Ugi" Velasquez,
un distribuitor de testosteron pe piața neagră.
Se pare că procurorii n-au fost interesați de drogurile pe care le vindea
jucătorilor din MLB.
A ajuns să fie prins datorită liceenilor.
Zeci de atleți de liceu care veniseră cu părinții
să cumpere steroizi și hormoni de creștere ca să aibă succes în echipele din școală.
Era incredibil de periculos și stupid.
Pentru asta a ajuns Tony Bosch în închisoare.
Anthony Bosch, fostul proprietar al Biogenesis,
a fost condamnat azi la patru ani de închisoare
după declarația de vinovăție din octombrie la distribuire de testosteron
la atleți la clinica acum închisă din Coral Gables.
Îmi pare foarte rău pentru toate daunele cauzate
tuturor celor implicați, familiei, prietenilor.
Me siento muy mal por todo lo que ha pasado, por mi familia.
Judecătorul Darren Gales nu i-a dat lui Bosch clemență
pentru cooperarea cu MLB, spunând că
afacerea lui de distribuire de droguri a injectat adolescenți cu anabolizante.
I s-a retras și cauțiunea acum patru luni
după ce testele i-au relevat urme de cocaină.
Oamenii responsabili au fost trași la răspundere?
Nu toți.
Ăștia erau țapi ispășitori.
Așa cred eu despre cei arestați.
ANTHONY BOSCH A STAT LA ÎNCHISOARE 20 DE LUNI DINTR-O SENTINȚĂ DE PATRU ANI
JORGE „UGI” VELAZQUEZ A PRIMIT 30 DE LUNI
PENTRU CĂ A FURNIZAT ANABOLIZANTE CLINICII LUI ANTHONY BOSCH, BIOGENESIS.
ANTHONY CARBONE ȘI GARY JONES, ACUZAȚI DE POSESIE DE ARMĂ ȘI DE DROGURI
ÎNTR-UN CAZ SEPARAT.
PETE CARBONE NU A FOST ACUZAT.
ÎN 2015, ROB MANFRED, ȘEFUL OPERAȚIUNILOR LA MLB,
AFLAT ÎN FRUNTEA INVESTIGAȚIEI ASUPRA BIOGENESIS,
A DEVENIT SUCCESORUL LUI BUD SELIG CA PREȘEDINTE AL LIGII.
DUPĂ CE A RENUNȚAT LA ACUZAȚIILE LA ADRESA MLB,
ALEX RODRIGUEZ A FOST SUSPENDAT 162 DE MECIURI.
A RENUNȚAT LA 22 DE MILIOANE DIN SALARIUL PE 2014.
RODRIGUEZ S-A ÎNTORS LA YANKEES ÎN 2015. S-A RETRAS DUPĂ SEZONUL DIN 2016.
CÂȘTIGÂND 452 DE MILIOANE ÎN CARIERĂ
E CEL MAI BINE PLĂTIT JUCĂTOR DE BASEBALL DIN ISTORIE.
ÎN 2018, A REVENIT LA YANKEES PENTRU A INSTRUI JUCĂTORII TINERI.
E COMENTATOR ȘI ANALIST PENTRU TRANSMISIUNILE MLB.
Am un fiu care joacă în liga juniorilor.
Dacă joacă cu tipi ajutați de steroizi, are un dezavantaj evident.
Dacă nu e destul de bun pentru că celălalt jucător e mai bun,
nicio problemă.
Poți accepta asta, dar dacă cineva a luat steroizi
și de aceea au succes și te bat, și, dintr-o dată,
ești scos din joc pentru că rezultatele ți-au avut de suferit din pricina asta,
aia nu e corect.
Faptul că Universitatea Miami nici n-a vrut să adreseze asta,
faptul că numele lui încă se află pe latura stadionului,
parcul Alex Rodriguez.
Ce mesaj transmite asta
oricărui student care merge la facultatea aia?
PORTER FISCHER A LANSAT PROIECTUL PORTER, O ORGANIZAȚIE NON-PROFIT
A CĂREI MISIUNE E SĂ ȚINĂ TINERII ATLEȚI DEPARTE DE STEROIZI.
Există o zicală: „Să nu-ți cunoști niciodată eroii
pentru că te vor dezamăgi.”
Cred că, practic, asta s-a întâmplat.
Da, încă iubesc jocul și mă mai uit la un meci de baseball.
Dau sfaturi de antrenament din scaunul de acasă,
dar și-a pierdut elementul magic.
Și-a pierdut misterul.
Chiar e incredibil că cel mai mare scandal legat de steroizi
din istoria sportului a explodat atât de rapid pentru atât de puțini bani.
Era vorba de plata pentru munca pe o lună, 4.000 de dolari, care a declanșat totul.
Nu e cea mai credibilă dintre povești,
dar, dacă te gândești mai bine, nu poți inventa asta.
Că la una, două
Trei lovituri Ești eliminat din meciul de baseball
DUPĂ ELIBERAREA DIN ÎNCHISOARE ÎN 2016, TONY BOSCH A PLĂNUIT SĂ DESCHIDĂ
O AFACERE CU „SUPLIMENTE” VIZAVI DE PARCUL MARLINS
ȘI SĂ EDUCE COPIII DESPRE „NUTRIȚIE”.
NU S-A ÎNTÂMPLAT.
Dați-i drumul!
Traducerea și adaptarea: Marin-Andrei Pop