Tidligere i Star Trek: Picard…
De forstyrrede er romulanske.
De eneste romulanerne som ble assimilert, så langt jeg vet.
- Hugh? - Velkommen.
Jeg ser etter noen.
- Doktor Soji Asha. - Kan du ta meg til henne nå?
Jeg tror at hun er tett på å oppdage hvem hun virkelig er.
Jeg hadde drømmen igjen.
Om hun forteller meg om drømmene sine.
All informasjonen er der.
Inkludert hvor hjemmeplaneten deres er.
Jeg dytter opp døren nå, og jeg går inn.
Hva ser du?
To røde måner, blodrøde. Og lynglimt, så mange lynglimt.
Godt gjort, lillebror.
Du fant hjemmet ditt.
- Narek! - Hun er aktivert.
- Soji? - Vet du hva som skjer med meg?
Ja. Kom.
De er virkelig i trøbbel.
Denne tingen kan ta oss til et tryggere sted.
En rombaner.
Vi må dra nå.
La oss avtale et møtested.
Møtested? Hvor skal du?
Nepenthe. Møt oss der.
Hvor er gutten?
Elnor, jeg sa at du skulle bli på skipet.
Jeg blir her og skjuler flukten.
Kom.
Stol på meg.
DAYSTROM-INSTITUTTET PÅ OKINAWA
TRE UKER TIDLIGERE
Hei.
Doktor Jurati, kommandant Oh. Stjerneflåtens sikkerhetssjef.
Jeg vil snakke med deg om besøkene du nylig har hatt av admiral Picard.
Greit. Ja da.
Under det første møtet deres snakket dere om at han trodde
at han hadde møtt en syntetisk livsform.
Arbeidet og tilholdsstedet til doktor Bruce Maddox.
Og fraktal nevralkloning.
Overvåker du meg?
Etter det møtet overførte du 300 gigabyte
med materialer som angikk doktor Maddox
til din personlige enhet,
data som du antakelig ga admiralen
under det andre møtet deres i boligen hans i La Barre i Frankrike.
Jeg tar tausheten din som en bekreftelse.
Hva annet snakket du og han om den andre gangen?
Asimovs arbeider.
Jeg sa at jeg beklaget.
For at du hadde gjort hva?
Nei, jeg beklaget "at".
At jeg ikke fikk sjansen til å møte
den syntetiske livsformen.
Det ville vært kulminasjonen av en drøm du har hatt hele livet.
- Beklager, er jeg i vanskeligheter? - Nei da.
Jeg er her fordi vi trenger din hjelp.
Admiral Picard sa fra til Stjerneflåten at han planlegger å reise fra jorden
for å lete etter Bruce Maddox og en fungerende syntetisk livsform.
Vi vil at du skal bli med ham.
Fra jorden? Jeg har aldri…
Om det bare er min ekspertise du trenger…
Vi trenger langt mer enn bare din ekspertise, er jeg redd.
La meg vise deg hva som vil skje om syntetiske livsformer får eksistere.
Ok, men…
Mitt sinn til ditt sinn.
Mine tanker til dine tanker.
Hva skal jeg gjøre?
Ta denne først.
Da kan vi spore deg.
Du må tygge på den.
Det jeg vil be deg om å gjøre, vil kreve et forferdelig offer.
- Få instrumentene i gang igjen, Raffi! - Jeg prøver.
Traktorstrålen har forstyrret systemene fullstendig.
Prøv hardere, for pokker.
Jeg klandrer deg for dette.
Meg? Hvordan er dette min feil?
"Chris, han er gammel. Hvor langt kan han reise?"
Nå er Picard på vei til en planet som er dager unna med maksimalt warp.
Ikke spør meg hvordan. Og jeg er låst til en borgkube full av romulanere!
Pokker ta!
Kan du ikke hacke trafikkontrollsystemet?
- Raffi! - Jeg prøver!
Den underliggende koden er i et vilt borgmaskinspråk.
Bare be dem om å la oss dra!
De vil ikke ha oss. De vil ha henne.
Jeg mener, uansett hvor Picard tok henne, vil de finne henne og ødelegge henne.
Bare si at vi vil dra hjem.
Hvor har dere gjemt Picard og synten?
Jeg sa, fortell meg hvor jeg kan finne Picard og din lille protesje.
Vi vet at du tok dem til undersektor 11, og at bare du kom tilbake.
Likene til fire tungt bevæpnede vakter ble funnet etterpå i undersektor 11,
og det vil helt klart bli mitt neste spørsmål.
Men svar først på dette.
De er borte.
Og hvor skulle de?
Jeg råder deg på det sterkeste til ikke å si at du ikke vet det.
Jeg kjeder meg.
Drep alle sammen.
Nei…
Jeg hater denne fæle kuben.
Den er motbydelig.
Akkurat som du og…
…eks-borgene.
Men det er ikke derfor disse tingene døde.
De døde på grunn av deg.
Fordi du hjalp Picard og syntetikken med å rømme.
Fordi du ødela mange år med tålmodig arbeid
av et stort antall agenter i hundrevis av stjernesystemer.
Fordi du kan ha dømt en billion sjeler over halve galaksen til døden.
Jeg ville ha drept deg, men du tilhører Føderasjonen,
og du er beskyttet av den tåpelige avtalen.
Er du klar?
Jeg drar nå. Signalet er sterkt og klart.
Da skal jeg la gjestene dra.
Systemene fungerer igjen.
Stabilisatorene er gjenaktivert. Motortilstand normal.
- Du klarte det! - Det var ikke meg.
Det må være lureri.
Kanskje.
De må likevel fange meg.
Hva med Elnor?
Vennene dine. De er bekymret.
Hermano, på tide å dra.
Dra uten meg. Dette skjer ikke igjen.
Min hjelp trengs her.
Alle her syns at du er sprø.
Og modig.
Adios, gutt.
Du bør kanskje sikte den mot hodet mitt,
hjertet mitt er massivt duritanium.
Du sa det var trygt her.
Er vi trygge her, Kestra?
Er moren og faren din her?
Er han bestefaren din?
Nei.
Faren din?
Han er helt ukjent for meg.
Han sa at han var en venn av mannen han kalte faren min.
Men du tror ham ikke?
Jeg tror ikke på noen.
Hva er det?
Det kalles et kompass. Det finner nord.
Jeg fikk det av en venn, kaptein Crandall, ved Uendelighetssjøen.
Han er enda eldre enn Picard.
Så, tror du på meg?
Har du løyet for meg så langt?
Tja, dette er bare et kostyme.
Det er en lek broren min fant på.
Jeg er ikke egentlig en viveen, en villjente fra skogen.
Du lurte meg.
Pilene mine er ekte.
Men jeg ville aldri skutt deg, fordi jeg er pasifist. Men jeg kunne det.
Det skal jeg huske på.
Og kompasset er ødelagt.
Hvem var faren hennes?
Du har vel hørt om kapteinløytnant Data?
Jøss.
Er du en androide?
Soji, nei, det går bra. Nei, ta det med ro.
Jeg vet at dette må være veldig vanskelig.
Alt du har trodd på. Minnene dine, identiteten din.
Drømmene mine, kroppen min, foreldrene og søsteren min, alt var juks.
Nei, ikke Dahj. Dahj var ekte.
Jeg er så lei for det.
Søsteren din er død.
Hun ble myrdet av dem som nesten drepte deg.
Samme det.
Ikke noe av dette er virkelig. Bare fortsett med tankespillet.
Mamma! Pappa!
Hvem er disse menneskene?
Vi var…
De er gamle venner.
Kom igjen.
Mamma!
Du er i trøbbel.
Hvor ille er det?
Ille nok.
Jeg har det bra.
Jeg har det. Det er helt sant.
Og jeg er veldig glad for å se ansiktet ditt.
Velkommen.
Dette er kommandør Deanna Troi.
Doktor Soji Asha.
Bare Soji.
Det er en lang historie.
Pappa.
- Hva? - Kom ut hit!
Slutt å rope.
Det er Jean-Luc Picard.
Stans musikken.
Si det igjen.
Hei, Will.
Å, hjelpe meg.
Trenger du et sted å gjemme deg?
Opp med skjoldene. Grenseskanning på høyeste nivå.
Vi har hatt noen vanskeligheter i det siste med kzintiene.
Det er best å bruke en anti-usynliggjøringsskann også.
- Romulanere? - Ja.
Iverksett anti-usynliggjøringsskann.
Da du fløy i vei til Romulus for å planlegge den store supernovaredningen,
husker du hva jeg sa?
"Så du vil vasse til knes i romulanere for resten av livet?"
Jeg tror jeg også minnet deg om Newtons fjerde termodynamikklov.
- "Ingen god gjerning forblir ustraffet." - Akkurat.
Jeg ba Kestra vise vennen din hvor dusjen er.
- Takk. - Hun er en venn?
Soji. Hun virker helt som et menneske.
Ansiktet, stemmen, kroppsspråket, alt uttrykker tydelige følelser.
Hun virker traumatisert, stakkars liten.
Men?
Jeg føler ingenting. Jeg kan ikke tyde henne.
Jeg tror jeg har tatt meg vann over hodet.
Da jeg dro fra jorden, hadde jeg en plan, et skip. Jeg hadde et slags mannskap.
Nå har jeg mistet alt.
Planen min viser seg i beste fall å være en delvis plan,
og jentas liv er fortsatt i fare.
Det høres ut som du trenger en ny plan.
Ja.
En som starter med en lur.
Du er utslitt.
Legg deg i Thads rom og hvil deg mens Will lager middag til oss.
Pizza i vedovnen. Tomat og basilikum fra hagen.
Se, ei villjente fra skogen.
Nydelig.
Har du skåret ut giftsekkene?
Nei, jeg lot dem være der så vi alle kan spy svart galle og dø.
Pizza med tomat, basilikum og ikke-giftig kaninhjørningspølse.
Høres nydelig ut. Takk.
Bli så lenge du trenger det. Samme hva det er.
Vi kan takle det.
Selvsagt. Absolutt.
Spiller du fiolin?
Nei.
Liker du Sherlock Holmes?
Jeg antar det.
Kan du løpe kjempefort og hoppe veldig høyt
og bøye stål med hendene?
Ja, jeg kan visst det.
Underlig.
Fortell meg om det.
Så, ok, har du blod?
- Har du spytt? - Det har jeg.
Slim?
Ja, jeg har slim.
Data hadde ikke slim.
Du vet mye om Data.
Mor og far jobbet med ham i Stjerneflåten til han døde.
For lenge siden på et skip som het Enterprise.
Picard var kaptein.
Faren min sier at han var den beste stjerneflåtekapteinen noensinne.
Det virker rart å lage en androide med slim og spytt, men…
Data ville vel gjøre det sånn.
Jeg skjønner ikke hvordan denne Data kan være faren min.
Om jeg ble lagd, var det nok for tre år siden.
Men hvorfor ville Data lage en androide med slim og spytt?
Han prøvde alltid å bli mer menneskelig.
Han kunne gjøre alle slags utrolige ting, men alt han egentlig ville
var å drømme og fortelle vitser og lære selskapsdans.
Er du sånn?
Til du sa ordet "androide" i stad,
klamret jeg meg fortsatt til ideen om at jeg var et menneske.
Går det bra?
Nei, ikke gråt. Jeg syns at du er fantastisk.
Fordi jeg har slim?
Og fordi du er tre år gammel, så jeg får være sjefen din.
Deanna, språket Kestra snakket…
Viveen. Det snakkes av villjentene fra skogen.
Du vet, første gang jeg møtte Thad
snakket han et oppfunnet språk.
Han var ikke mer enn fem.
Det var faktisk den andre gangen.
Herregud.
En lang stund siden.
Forrige uke ville han ha fylt 18.
Det går fint. Det gjør det.
Kestra savner ham fortsatt.
Men hver dag blir savnet litt mindre.
Men å se det skje, må gi deg et annet savn.
Det er fantastisk å treffe deg, Jean-Luc. Jeg er så takknemlig for at du kom.
Jeg kom ikke bare hit for å finne et tilfluktssted.
- Jeg ville også… - Jeg vet det.
Vi blir ikke.
Jeg vil ikke sette dere alle i fare.
I det øyeblikket jeg finner ut av neste steg, drar Soji og jeg.
Ikke vær tåpelig. Du hørte Will. Bli så lenge du har lyst.
Det er bare at om noe skjedde med Kestra…
Selvsagt, Deanna. Jeg forstår.
Jeg er ikke like modig som jeg pleide å være.
Da har du blitt klokere.
Pokker ta. Jeg sa det, Chris.
- Hva betyr det? - At noen skygger oss.
Det må være etter kuben.
Han er flink. Han holder seg ved eller utenfor rekkevidden til skannerne.
Hva er det?
Lite. Raskt. Et rekognoseringsskip.
Romulansk sannsynligvis. Et av de små slangeskipene de har.
Slangehoder. Doble underraketter. Kraftig ildkraft i forhold til størrelsen.
Kan du bli kvitt ham?
Sett deg.
Agnes, sett deg, vennen min.
Går det bra?
Hold deg fast.
Hva nå?
Nå venter vi bare til han passerer over oss.
Med farten han hadde, vil han være mange lysår unna
før han skjønner at vi ikke er foran ham lenger.
Så stikker jeg bare ut en alternativ kurs til Nepenthe, i tilfelle han snur.
Beklager, jeg vil være det morsomme mannskapsmedlemmet
som sier: "Vi gjemmer oss i den kometen",
og så er det en svær gormagander eller noe.
Men kan jeg stille et dumt spørsmål?
Vil dere virkelig dra til Nepenthe?
Dette er ikke en utflukt, vennen min.
Nei, jeg vet det…
Vi skal til Nepenthe for å hente Picard og syntjenta.
Jeg husker deg den kvelden vi dro fra jorden.
Du sto der i den søte lille blå frakken din.
Så opprømt over å dra ut i rommet for å møte en levende, bevisst synt,
som du alltid har drømt om.
Men det virker som at jo nærmere vi kommer henne, desto mindre vil du være der.
Jeg vil bare hjem.
Jeg vil at du skal snu dette skipet rundt, sikte det mot jorden og trykke på start.
Picard kan passe på seg selv, og noen andre kan finne den jævla synten.
Hvorfor må jeg det?
Jeg har en betalende kunde. Du ble bare med på turen.
Og nå skal du bli med på en tur med tante Raffi.
Hun skal skaffe deg det du måtte trenge. Ok?
Er det kake?
Selvsagt er det kake.
Fikk du hvilt deg?
Jeg prøvde.
Jeg er bekymret for piloten min, at…
…han ikke klarte seg.
Hva har du rotet deg opp i, Jean-Luc? Kan du fortelle meg det?
Nei.
Jeg ville aldri involvere deg i noe av dette, Will.
Å komme hit var et desperat innfall.
Jeg angrer allerede på det.
Det er oppfattet.
Jeg holder meg til å lage pizza.
Jeg tenkte akkurat hvor fint det ville være om uvitenhet om fare
var alt som trengtes for å holde den unna dem vi er glad i.
Det er ikke det jeg sa.
Lukt på det.
Antarisk basilikum.
Den vokser som ugress her. Alt gjør det.
Jorden har fornyende egenskaper, som jo er grunnen til at vi kom hit.
Villjenta fra skogen!
Vi skal gå og se på hagen.
Hun leste Thads viveenordbok. Alt sammen på to minutter.
To minutter? Den er 300 sider lang.
Du har ikke møtt meg, Soji. Jeg er faren til Kestra, Will.
- Hei, Will. - Hei.
Kommandør Riker og jeg gjorde tjeneste sammen på USS Enterprise.
Og du var visst den beste kapteinen noensinne.
"Beste noensinne"? Hvor hørte du det tøyset?
Fra deg.
Fra meg? Jeg må ha drukket på det tidspunktet.
Kan du si til moren din at vi må ha flere tomater?
Hyggelig å treffe deg.
Når vi snakker om å drikke, får jeg lov?
- Vær så god. - Takk.
Jeg skal bare fundere og si høyt det jeg har tenkt i hodet mitt.
Du behøver ikke å si noe. Hvordan høres det ut?
Du er bekymret for usynliggjøring. Det betyr romulanere.
Og hvor engstelig og redd du er for vår sikkerhet
sier meg at det er Tal Shiar.
Så at det ikke er deg som flykter, det er henne.
Men hvorfor?
Hva har stakkars Soji gjort for å påkalle seg deres vrede?
Kan det ha noe å gjøre med faktumet at hun helt klart er en androide?
Og ikke bare en hvilken som helst en.
Jeg hadde gjenkjent den måten å holde hodet på skakke på overalt.
Hun har Data i DNA-et sitt.
Derfor er du her. Hvordan er det?
Ikke dårlig, for en pizzakokk.
Jeg skjønner hvorfor det skulle være hemmelig.
Klassisk Picard-arroganse.
Du får bestemme hvem som får ta sjanser og hvem som ikke får det.
Hvem som vet og hvem som ikke vet.
Og det ender naturligvis alltid med deg.
- Will… - Det går bra.
På broen til stjerneskipet ditt.
Men nå har du med en tenåring å gjøre, mer eller mindre.
Det kan være en opplevelse som gjør deg svært ydmyk.
Ærlig talt
makter du det kanskje ikke.
Kanskje ikke.
Sånn ja. Ett skritt om gangen.
Ett skritt om gangen.
Har du noensinne sett en ekte tomat?
Jeg har aldri spist mat som ikke var fra en replikator.
Prøv en.
Sånn?
Ta en bit.
Er den god?
Den smaker så…
…virkelig.
Virkelig er så mye bedre.
Kestra, gi tomatene til faren din. Og dekk på middagsbordet.
Det var ikke viveen.
Harpanthi. Det snakkes av tankeheksene fra Sørisen.
Jeg klarte aldri å lære mye viveen.
Hvor mange språk fant Thad opp?
Elleve. Tolv om du tar med pahlplah, sommerfuglspråket.
Men det har ikke ord, bare vingeslag.
Jeg elsker det.
Thad ble født og vokste opp på stjerneskip.
Fra han var veldig liten,
var han fascinert av ideen at folk hadde hjemmeverdener.
Betazed. Jorden.
Han ville ha sin egen hjemmeverden, så han fant opp en.
Ardani. Det betyr "hjemme".
Ardani.
Da Thad ble syk, dro vi hit til Nepenthe.
Han elsket å være her. Det ble hjemmeverdenen hans.
Hva feilte det ham?
Mandaksisk nevrosklerose. Det er et silikonbasert virus.
Det er veldig sjeldent og kan i teorien helbredes fullstendig.
Du behøver bare å dyrke de infiserte cellene
i en aktiv positronisk matrise.
Men da Thad fikk MN, fantes det ingen aktive positroniske matriser.
Og ingen fikk lov til å utvikle nye.
På grunn av syntforbudet.
Så du skjønner, Soji, virkelig er ikke alltid bedre.
Kestra fortalte deg det.
Hun fortalte meg at alt dette er veldig nytt for deg. At du er veldig ny.
Det er bare en gjetning. Jeg vet egentlig ingenting.
Bortsett fra at romulanerne er veldig interesserte
i å finne ut hvor jeg kom fra.
Hvor jeg ble lagd.
Vel, én romulaner, Narek.
Han fikk meg til å tro at han brydde seg om meg.
Jeg trodde at han til og med elsket meg.
Jeg stolte på ham, men han spilte bare spill med meg.
Han prøvde å lure meg til å huske informasjonen han trengte.
Og så prøvde han å drepe meg.
Det må være veldig vanskelig å føle at du kan stole på noen nå.
Tror du det?
Den måten du er på akkurat nå, veldig følsom og omsorgsfull,
det får meg til å stole mindre på deg.
Jeg stoler ikke på deg eller Kestra. Jeg stoler absolutt ikke på Picard.
Alt dette, om det engang skjer,
hva om det er enda et spill?
At det ikke er virkelig? Som barndommen og foreldrene mine.
Du tar meg til dette vakre stedet.
Omgir meg med varme, hyggelige mennesker og god mat, og…
Torturerer deg? Ødelegger deg? Ja, du har rett.
Alt dette er en nøye utarbeidet plan. Jeg hadde ikke stolt på noen av oss.
Å, hei! Hei!
At du behøvde å si, var: "Middagen er klar."
Gikk det bra?
Hun kunne delt meg i to.
Jeg bør vel ta det som en oppmuntring at hun holdt igjen.
- Ett skritt av gangen. - Ja, sjef.
Dette er ikke noe en skipsrådgiver burde si, men det fortjente du.
Ta det med ro, imzadi.
Aner du hva den unge damen har vært gjennom?
Hva hun går gjennom nå? Hva romulanerne gjorde mot henne?
For deg er ideen at alt dette kunne være
et slags knep eller simulering absurd.
Men for henne ville det være mer av det samme.
Du vet at du er virkelig. Men hun har ingen grunn til å tro det.
Hun har ingen grunn til å tro at hun selv er virkelig.
Hennes evne til å tro på folk var en svakhet i programmeringen.
Hun har blitt manipulert og torturert. Selve bevisstheten hennes er krenket.
Pappa.
Det jeg må være…
Du må være Jean-Luc Picard.
Medfølende, tålmodig, nysgjerrig.
Og én ting til.
Nyttig.
La oss hjelpe deg, Jean-Luc.
Lat som middagsbordet vårt er brifingrommet på Enterprise.
Vi skal finne en vei fremover. Sammen.
Avlys rød beredskap.
Brent tomat.
Middagen er klar.
Går vi til dronningcellen?
Jeg hadde glemt de enorme kreftene som er der.
Eller jeg var redd for å bli fristet til å bruke dem.
Men nå… Jeg lovet å forsvare og beskytte eks-borgene.
Jeg sviktet dem alle. Jeg har vært dum.
Vi skal ta fra dem denne kuben for alltid.
Det høres ut som en overtredelse av avtalen.
Trodde du virkelig at du ikke ble overvåket?
Og det overtrer ikke bare avtalen.
Det er et åpenlyst opprør.
Jeg er takknemlig.
Jeg har lov til å drepe deg nå.
Vær så snill, venner. Velg å leve.
Jeg må innrømme
at jeg ikke forventet dette.
Det er ikke slik Zhat Vash slåss mot Qowat Milat.
Om det er det du er.
For å aktivere dronningcellen trenger du en eks-borg.
Litt av en tapt sak, ikke sant?
Jeg var en håpefull tulling igjen et øyeblikk.
Takk for det.
Sånn ja, vennen min.
Trenger du mer melk?
- Ja takk. - Ok.
Sjokolade?
Det er nok å overdrive.
Det er ikke mulig på planet Raffi.
- Vær så god. - Takk.
Takk for at du er så snill mot meg.
Du er en god person.
Takk skal du ha.
Men jeg ligner mer på vraket av en god person.
Om det er krise, kan du slenge sammen en midlertidig god person
av bitene, men…
Å, Agnes, er dette en krise?
Er det Chris?
Nei.
Å, Agnes, jeg er en idiot.
Det er Bruce Maddox.
Å se ham etter så lang tid. Og så å måtte miste ham med en ga…
Hva er galt?
- Skyggen vår er tilbake. - Er det samme fyr?
- En identisk warpsignatur. - Hvordan er det mulig?
Det er uklart. Jeg skal prøve noe annet. Se om…
Er det blod?
Rød fløyelskake.
Hei sann.
Vi har en gjestekrise her.
Det går bra. En gang til. Det går bra.
Min villjente fra skogen. Ekstra kaninhjørningspølse.
Takk.
Soji, velkommen til oss.
- Takk. - Gjester får to.
- Imzadi? - En, takk.
Liker du pizza?
- Jeg liker pizza, ja. - Bra.
Fortsatt ingen kontakt med Rios.
Om han ikke dukker opp, vil jeg trenge et annet skip.
Det kan hende du finner et i romstasjonen ved Uendelighetssjøen
om du vil vente.
Det går passasjertrafikk en gang i uken, men uavhengige skip er sjeldne.
Det er jo kaptein Crandall. Han har vært overalt fra Q'onoS til Tykens Rift.
Det sier han.
Og han har et skip, Inside Straight. Men det er litt ødelagt.
Det er Rupert Crandall også.
Selv om han ikke var det,
hvor planlegger du å sette kursen med stjerneskipet?
Hjem.
Narek, Tal Shiar-agenten på artefakten,
viste meg en tradisjonell meditasjonsmetode kalt Zhal Makh.
Han fikk meg til å tro at han bare hjalp meg.
Men han brukte det til å få informasjon fra meg jeg ikke visste at jeg hadde.
Fikk han informasjonen?
Jeg var så dum. Ja, han fikk den.
Og hva var det?
Da jeg møtte søsteren din,
hadde hun nettopp blitt aktivert av romulanernes første drapsforsøk.
Før det trodde hun som deg at hun var et menneske.
Etter angrepet oppdaget hun at hun hadde
usedvanlige forsvarsevner, akkurat som deg.
Soji, hør på klangen i stemmen min.
Føl svingningene i hjerterytmen min.
Legg merke til utvidelsen av pupillene mine.
Soji, du kan stole på meg.
Tror du på ham?
Jeg vet at han tror at han ikke lyver.
Det betyr ikke at jeg tror på ham.
- Jeg har kjent denne mannen i 35 år, Soji. - Will.
Jeg vil… Vi vil hjelpe deg med å komme deg tilbake til det hjemmet.
Hvorfor det?
Fordi du ble skapt av restene etter en venn, kapteinløytnant Data.
En veldig god venn.
Og en fordømt god offiser.
Han ga livet sitt for å redde mitt. Men det er ikke hovedgrunnen.
Før søsteren din kom til meg,
ble jeg hjemsøkt av fortiden min
og fikk bare tiden til å gå.
Jeg kastet bort livet mitt.
Men nå er jeg levende, og jeg har en oppgave,
som betyr at det ikke fins noen sjanse for at du eller noen andre kan stanse meg.
Da jeg utførte Zhal Makh,
tok Narek meg langt inn i et minne fra barndommen.
Det er hva jeg trodde det var.
Og han fikk meg til å se ut av et vindu i det jeg trodde var barndomshjemmet mitt,
og han spurte hva jeg så.
Og jeg sa at jeg så to røde måner og en himmel full av lyn.
Han visste at du var syntetisk,
og at barndomsminnene dine var implantert i deg.
Han så etter et implantert minne om et virkelig sted.
Og da jeg fortalte ham om lynet og månene,
sa han: "Du fant hjemmet ditt."
Og da prøvde han å drepe meg.
- Noen tanker? - Maddox.
Han forlot jorden rett etter forbudet. Ingen kunne finne ham på 14 år.
Kanskje han dro til denne planeten med to røde måner.
Og gjenopptok arbeidet med å skape syntetiske livsformer.
Soji, du har en hjemmeverden.
Jeg har en hjemmeverden. Mitt ardani.
Picard, jeg vil dra dit.
Ja, det skal vi.
Men vi må først identifisere og finne planeten.
Jeg vil ikke ødelegge stemningen, men dere kan trenge mer.
Romulanerne har et forsprang, og de vet nok hvor de skal.
Og gitt det de gjorde mot deg og søsteren din,
er hjemmeverdenen din i stor fare.
Du bør kanskje kontakte Stjerneflåten.
Sannsynligvis. Men før det må jeg finne ut hvor i all verden vi skal.
Det er i Vayt-sektoren i Ghulion-systemet.
Planeten har ikke noe navn, bare et nummer.
Jeg spurte kaptein Crandall.
Dette er tåpelig. Jeg har det bra.
Jeg spiste et kakestykke på størrelse med en borgkube.
Og så spiste jeg et til. Og så startet jeg på nummer tre.
Ok, hør her. Jeg fikk deg med hit fordi jeg må snakke med deg.
Chris, du behøver ikke å si noe. Du og jeg…
Jeg klarte å bli kvitt skyggen igjen.
Men om han fortsetter å finne oss, tror jeg at jeg vet hvorfor.
Hva om Raffi blir sporet? Tenk på det.
Husker du hvor mystisk hun oppførte seg før Freecloud?
Hele den "farvel for alltid" -greia?
Og så kom hun rett tilbake.
Ingen forklaring. Hva var det? Hvor gikk hun hen?
- Hvem traff hun? - Nei.
Jeg vet det. Jeg hater å tro at Raffi ville forråde oss, sette oss i fare.
Kanskje noen… romulanerne…
ga henne en sporingsenhet uten at hun visste det.
Det er ikke Raffi.
Så, er det deg?
Du har sittet fast på La Sirena siden vi forlot jorden.
Rios!
Helvete, han er tilbake!
Uranhydrid syntetisert.
Advarsel, avhengig av art kan den ha nevrotoksiske virkninger.
Du klarer dette.
Hva er det du… Å, helvete.
Jeg har en idé til når det gjelder å finne denne fyren.
Men jeg tror ikke du vil like den.
Hvorfor det? Omfatter den å skyte meg ut av en luftsluse?
Det håper jeg virkelig ikke.
Kaptein Rios, kan du komme til sykestua?
Er det Agnes? Har hun fortsatt mageproblemer?
For øyeblikket er jeg mer opptatt av at hun er i koma.
FENRIS SOS AKTIVERT
De kom bare innenfor kommunikasjonsradius sent i går kveld.
Få piloten din til å sende transponderkodene,
og jeg skal sikre at Orbitalkontrollen ikke gir ham trøbbel.
Takk, Will.
Du var bekymret for dem.
Det var jeg.
Hvordan er dette nye mannskapet ditt?
Jeg må nok si at de er en broket forsamling.
Det har bare vært drama siden vi forlot jorden.
Og jeg har blitt fortalt at det har fortsatt siden jeg så dem sist.
De ser ut til å ha flere problemer enn noen av dere noensinne gjorde.
Men jeg burde jo ikke si noe.
Det minner meg om noe.
Rios. Antatt ankomsttid?
Den samme som de to siste gangene du spurte. Slutt fra Rios.
Han kan være litt grinete av og til.
Det er en måte å si det på.
Tenker du noensinne på å dra ut igjen?
Jeg tilhører fortsatt reservene,
men det ville måtte være en veldig god grunn.
Jean-Luc.
Du gjorde mer enn din del av planetberging da du var aktiv.
Og ingen ville klandre deg om du bare ble hjemme
og lot andre passe på galaksen en stund.
Særlig gitt…
…tilstanden din.
Jeg mener, ingen andre enn meg, da.
Jeg syns aldri at du hadde noe med å pensjonere deg.
Og du hadde rett.
Vakkert.
Takk, Will.
For hva?
For så mye.
Men i dag, for ikke å prøve å overtale meg til å trekke meg fra dette.
Tro meg, jeg vet bedre enn det.
Det, min venn,
har alltid vært en tapt sak.
Hei.
Jeg vil savne deg.
Jeg vil savne deg også.
Jeg skjønner det ikke helt.
Men jeg vet at det har skjedd noe fælt med deg.
Det skjedde noe fælt med meg også.
Og de som hjalp meg gjennom det var mamma og pappa.
Du har ikke noen mamma og pappa. Men du har kaptein Picard.
Jeg har ikke Picard.
Men du kan det om du vil, det er alt jeg sier.
Og han kunne ha deg.
Og begge kunne ha hverandre.
Jeg skal tenke på det.
Vent.
Du må bare late som det virker.
Transport av to.
Tekst: S. Marum