Jeg ser deg.
Og høyner.
Syner. Gi meg to, takk.
Du røper deg.
Det er umulig, sir.
Av og til utvider du venstre pupill,
på en iøynefallende måte, må jeg si,
i et forsøk på å lure meg til å tro at du røper deg.
Men sannheten er at du ikke røper deg.
Når øynene dine er nøytrale, vet jeg at du bløffer.
Nå som du har sagt det, kaptein,
er jeg usikker på hvilket knep jeg skal bruke.
Femti.
Femti? Det er alt jeg har.
Jeg kan se det, kaptein.
Ønsker du å syne eller kaste deg?
La oss oppføre oss som siviliserte mennesker.
- Melk? - Nei takk, sir.
- Sukker? - Nei takk, sir.
Hvorfor trekker du ut tiden, kaptein?
Jeg vil ikke at spillet skal være over.
Jeg satser alt.
Merkelig.
Jeg visste ikke at vi var på vei mot Mars.
Dette er ikke riktig.
Nummer En.
Det går bra, bisken.
Det går bra.
CHÂTEAU PICARD I FRANKRIKE
Det går bra.
STOR-BOSTON
Jeg elsker at de gjør det.
Hva er det vi feirer?
Gjett.
Bruk de berømte xaheanske instinktene.
Ok.
Du har en hemmelighet.
En hyggelig hemmelighet.
- Aldri i livet. - Jeg ble tatt opp på Daystrom.
Dahj, du er fantastisk.
Takk.
Robotikk eller...
Du, jeg er stipendiat i kunstig intelligens
og kvantebevissthet.
Det er ganske kult.
Jeg kan kanskje til og med sitte sammen med deg i kantinen.
Kanskje, jeg vet ikke.
Å ja?
- Mer vin? - Noe bedre. Overrask meg.
Klokt.
Dahj, replikatormenyene dine er tragiske.
Vanilje...
Og vanilje, selvsagt.
Nei!
Hun er ikke aktiv ennå.
Snakk engelsk.
Hvor er resten av dere? Hvor er du fra?
Jeg vet ikke...
Hvor er du fra?
Jeg er fra Seattle.
Vi kan få vite det senere. Slå henne ut.
Nei!
Hun aktiveres!
Jeg vet at du tror at du skal ta det med inn,
men det kommer ikke på tale.
Ikke lat som du ikke snakker fransk.
Vi har øvd.
Nummer En, hva har du der?
Du mener "hvem" har den der.
Vår lille snikmorder.
Vel, selv snikmordere trenger et bad innimellom.
Laris hørte deg snakke i søvne i går.
Sa jeg noe interessant?
Nei, du pratet tull.
Men du sover ikke.
Vonde drømmer?
Drømmene er nydelige.
Det er å våkne jeg begynner å mislike.
Ingen melankoli.
Dette er en stor dag.
Gå og hent frokosten din.
Du vet...
Jeg begynner å angre på at jeg lot meg
bli overtalt til å gjøre dette.
Forstyrrelsene fortsetter gjennom alfa- og betakvadranten
til minne om ødeleggelsen av...
Han vil ikke ha frokost av meg.
Gamle hunder.
Hvem av dere?
Te, Earl Grey, uten koffein.
Så, er vi klare?
Skal du også gi et intervju, Zhaban?
Du vet, av og til snakker du til meg som jeg var en hyggelig gammel knark.
"Knark"?
Det er et sted mellom en "stakkar" og en "gubbe".
BESØKSVARSEL
Den første er her.
Gå og kle på deg, Deres Høyhet. Ikke glem å vaske hendene.
Ti år, og jeg må stadig minne deg på det.
- Den, ja. - Du liker den.
Ekstremt verdig, sir.
Se på denne knuten. Den er latterlig.
Kanskje det. Men jeg vil beholde jobben.
Jeg vet at du er nervøs.
Jeg er ikke nervøs.
Fortiden er fortiden.
Mye bedre.
Ok.
Ja.
Da går vi til giljotinen.
Så dramatisk.
- Har du gått gjennom vilkårene med dem? - Tre ganger.
Hun forsikret meg om at hun ikke vil spørre om da du forlot Stjerneflåten.
Etter så lang tid
blir jeg av og til redd for at du har glemt hva du gjorde.
Hvem du er.
- Laris, jeg... - Vi har ikke det.
Gå nå.
Og sir...
Vær kapteinen de husker.
Da han var kaptein på flaggskipet Enterprise...
GALAKSEREVYEN
...ble han hyllet som en modig oppdagelsesreisende,
dyktig diplomat, militær strateg, humanist,
og forfatter av mange kritikerroste bøker med historisk analyse.
Han er med oss på årsdagen for den romulanske supernovaen
for å snakke om sin rolle i denne tragedien.
Jeg har den sjeldne ære å introdusere admiral Jean-Luc Picard.
Pensjonert.
Du har aldri villet bli intervjuet,
så takk for at galaksen fikk besøke arbeidsværelset ditt.
Det er mer plass enn jeg trodde.
Dette er en høytidelig dag.
En dag med minner.
Å øke bevisstheten om den vedvarende virkningen av supernovaen
er noe jeg er lidenskapelig opptatt av.
La oss snakke mer om det.
Da du først fikk vite at solen ville eksplodere
og de fryktelige følgene av det,
hva følte du?
Det fins ikke ord for hvor katastrofal den endringen var.
Noe som er en av grunnene...
Du kan ikke si hva du følte,
men din første handling var å be om en gigantisk evakuering av romulanerne?
Romulanerne ba om vår hjelp.
Og jeg anså at vi hadde en grunnleggende plikt til å gjøre det.
Mange følte at vi ikke burde brukt ressurser
på hjelpe Føderasjonens eldste fiende.
Heldigvis valgte Føderasjonen å støtte redningsforsøkene.
Ja.
Til å begynne med.
Jeg er kjent for å kunne overtale.
Men Føderasjonen forsto at millioner av liv var i fare.
- Romulanske liv. - Nei, liv.
Du forlot Enterprise for å lede redningsarmadaen.
Ti tusen ferger i stand til å warpe.
Som skulle evakuere 900 millioner romulanske innbyggere
til verdener utenfor supernovaens eksplosjonsområde.
En logistikkoppgave som var mer ambisiøs enn pyramidene.
Pyramidene var et symbol på en enorm forfengelighet.
Hvis du vil finne en historisk parallell...
Dunkirk.
Ja.
Og så skjedde det ufattelige.
Kan du fortelle oss om det?
Admiral?
Jeg trodde vi var her for å snakke om supernovaen.
En gruppe syntetikker ute av kontroll senket planetens forsvarsskjold
og hacket forsvarsnettverket til Mars...
- Ja. - ...utslettet redningsarmadaen
og ødela skipsverftet Utopia Planitia fullstendig.
Eksplosjonene tente den brennbare dampen i stratosfæren.
Mars brenner fortsatt den dag i dag.
92 143 liv gikk tapt,
og derfor ble syntetikker forbudt.
Ja.
Vi vet fortsatt ikke hvorfor syntetikkene mistet kontrollen
og gjorde det de gjorde den dagen.
Men jeg tror at avgjørelsen om å forby syntetiske livsformer var en feil.
Kapteinløytnant Data,
operasjonsoffiseren på Enterprise var syntetisk.
Mistet du troen på ham?
Aldri.
Hva var det du mistet troen på, admiral?
Du har aldri snakket om da du forlot Stjerneflåten.
Fratrådte du ikke stillingen i protest?
Fortell oss det.
Hvorfor sluttet du egentlig i Stjerneflåten?
Fordi det ikke var Stjerneflåten.
- Hva sa du? - Fordi det ikke var Stjerneflåten mer!
Vi trakk oss tilbake.
Galaksen sørget og begravde sine døde,
og Stjerneflåten hadde ikke gjort sin plikt.
Avgjørelsen om å avblåse redningsaksjonen
og oppgi de menneskene vi hadde sverget på å redde,
var ikke bare skammelig.
Den var rett og slett kriminell!
Og jeg ville ikke stå der og være en tilskuer.
Og du, min kjære, aner ikke hva Dunkirk er, gjør du vel?
Historien er ukjent for deg. Krig er ukjent for deg.
Du behøver bare å vifte med hånden og...
Så blir alt borte.
Det er ikke så lett for dem som døde.
Og det var ikke så lett for dem som var igjen.
Vi er ferdige her.
"Det fins ingen arv som er så stor som ærlighet."
Hvem sa det, Nummer En?
Hva vil du her?
Jeg så intervjuet ditt.
Kjenner du meg?
Hva?
Kjenner du meg?
Nei.
Se på meg.
Du er ikke sikker.
Hvordan vet jeg det?
Hvem er du?
Jeg var sammen med kjæresten.
Vi var i leiligheten min.
De trakk en sekk over hodet mitt. Jeg så ingenting.
- Hvem er "de"? - Jeg vet ikke, men kjæresten min...
De drepte ham.
Så drepte jeg dem.
Alle sammen.
Hva?
Noe inni meg visste bare hva jeg skulle gjøre,
hvordan jeg skulle bevege meg og slåss,
og så...
Det var som lynet som går mot bakken.
Og så fikk jeg av sekken,
og det var så mye blod.
Så jeg bare stakk av.
Visste ikke hvor jeg skulle dra.
Prøv å roe deg ned.
Prøv å roe deg ned, ok?
Men i tankene mine så jeg deg.
Jeg så ansiktet ditt.
Meg?
Ja.
Jeg kom fordi det samme lynet som fikk meg levende derfra, førte meg hit.
Hvorfor det?
Fordi alt inni meg sier at jeg er trygg hos deg.
Sånn. Like god som ny.
Takk.
Vær så god.
Earl Grey.
Det slår aldri feil.
Vi er på kjøkkenet.
Det er et uvanlig kjede.
Kan jeg se på det?
Takk.
Faren min ga meg det.
Nydelig.
Har du noensinne...
Noensinne hva?
Vært fremmed for deg selv?
Veldig mange ganger.
Takk.
Kan jeg spørre hva du heter?
- Dahj. - Dahj.
Jeg heter Jean-Luc.
Jeg vet det.
Og ikke bare på grunn av intervjuet eller fordi du var en stor mann.
Jeg kjenner deg.
Jeg har talt, holdt forelesninger...
Nei, det er eldre.
Dypere. Mye dypere.
Du kan ha rett.
Vet du hvordan?
Nei.
Tror du jeg er sinnssyk?
Nei.
Tror du på meg?
Jeg tror at du tror at du skal være her.
Og om du var farlig,
hadde Nummer En sagt fra om det.
Laris.
Kan du vise gjesten vår til et rom?
Jeg tror hun trenger en god natts søvn.
Kom, kjære. Vi skal hjelpe deg til rette.
Takk.
Vil du gjøre det ferdig, kaptein?
Jeg vet ikke hvordan.
Det er ikke sant, sir.
Nei.
Unnskyld meg, sir.
Den unge damen har reist.
Hvor da?
Jeg sto opp klokken 5.00. Døren hennes var åpen.
Hunden var i sengen, men hun var vekk.
Jeg har sjekket kameraene, hun er ikke på eiendommen.
Jeg må dra et sted.
Om hun kommer tilbake, kontakt meg med en gang.
STJERNEFLÅTENS ARKIV
Alt i kvantearkivet er helt uforanderlig.
- Ikke sant? - Ja.
Og ingen andre enn meg selv har tilgang til det, ikke sant?
Om vi ikke skal selge billetter.
- Er det humor? - Vi prøver noe nytt.
Ikke si opp jobben din helt ennå.
Programmet mitt lar deg være alene herfra.
Trenger du meg igjen, bare si: "Indeks."
KAPTEIN PICARD-DAGEN
STJERNEFLÅTEMUSEET KVANTEARKIVET
SØKER
Indeks.
Identifiser dette maleriet.
Gjenstand 227.67.
Arkivene til Jean-Luc Picard.
Admiral, pensjonert.
Et oljemaleri malt av kapteinløytnant Data, ca. 2369.
Ett av et sett på to.
Han ga deg det på Enterprise.
Det andre henger på veggen i arbeidsværelset ditt hjemme.
Og ingen andre har vært her inne?
Ikke engang for vedlikehold?
Sjekk registeret.
Ingen, admiral.
Bildet hadde en tittel.
Undersøker.
Dette maleriet heter Datter.
- Hei. - Mamma, noen prøvde å drepe meg.
Hva? Vennen min, hvem?
Jeg stakk bare av. De er fortsatt ute etter meg.
Jeg vet ikke hva som skjer.
Du må komme deg i trygghet.
Jeg prøvde, men jeg kunne ikke bli der.
Jeg kan ikke sette andre i fare.
Jeg vil ikke at noen andre skal bli skadet.
Mamma, jeg er så redd.
Dette er viktig, skatt.
Du må dra tilbake til Picard.
Nei, det er for farlig for ham.
Vent.
Vent, jeg sa aldri at jeg dro til Picard.
Selvsagt gjorde du det, vennen min. Hvordan skulle jeg ellers vite det?
Jeg har ikke snakket med deg siden det skjedde.
- Hva er det som skjer? -Vær så snill.
Finn Picard.
Han kan hjelpe deg. Han vil hjelpe deg.
Bare lukk øynene og fokuser.
Tenk klart, Dahj.
Finn Picard igjen.
Start.
OVERFØRINGEN AVSLUTTET
ADGANG BEKREFTET
SØKER
GEOLOKALISERING OPPNÅDD
Dahj?
Hvordan visste du at jeg var her?
Jeg ble så bekymret da du ble borte.
Jeg var redd de skulle komme, at du var i fare.
Jeg vet hvordan jeg sporer deg opp her. Jeg vet ting nå.
Jeg kan høre samtaler et kvartal unna.
La oss komme oss vekk.
Jeg undersøkte litt.
Jeg kan være schizofren eller ha en hodeskade.
- Hørselshallusinasjonene... - Nei, du er ikke schizofren.
- Da er jeg et misfoster. - Nei, det er du ikke!
Du kan faktisk være veldig spesiell.
Jeg hadde en god venn.
Kapteinløytnant Data. Han var en androide.
- Som de som angrep Mars? - Nei, ikke i det hele tatt.
Ordet "androide" får folk til å tenke på alle slags ting.
Glem dem.
Kapteinløytnant Data var en høyt dekorert Stjerneflåteoffiser,
og...
Han ga livet sitt for meg
under vårt siste oppdrag sammen.
Det er over tjue år siden nå.
Men han var også kunstner, en kunstmaler.
Hvorfor forteller du dette?
Fordi, Dahj,
han malte deg, akkurat slik du er her og nå,
men han malte det for 30 år siden.
Det er umulig.
Han kalte maleriet
Datter.
Ok.
Vennen din malte noen, men...
Du sa at det var som lynet som gikk mot bakken i leiligheten din.
Du visste hva du skulle gjøre uten å ha gjort det før.
- Adrenalin. - Og du visste at de var ute etter deg.
Og hørselen, og du sporet meg opp.
- Hvordan sporet du meg opp? - Jeg...
Det krever en sikkerhetsklarering som du ikke har.
Jeg tror at angrepet på deg kan ha vekket noe hos deg,
som en positronisk alarm.
Nei.
Nei, jeg ble født i Seattle.
Faren min var xenobotaniker.
Og huset vårt var fullt av orkideer.
Han delte to typer, og han oppkalte resultatet etter meg.
Orchidaceae Dahj oncidium.
Gul og rosa.
Det er et vakkert minne.
Og det er ditt.
Ingen kan røre det eller ta det fra deg.
Men,
du må se inn i deg selv,
dypt og ærlig.
Har du noensinne vurdert muligheten at...
At jeg er en drapsmaskin uten sjel?
At du er noe som er skapt kjærlig og med vilje,
slik som Dahj oncidium?
Du sier at jeg ikke er virkelig.
Nei, det gjør jeg ikke.
Om du er den jeg tror du er,
står du meg nær på måter du ikke kan forstå.
Jeg skal aldri forlate deg.
Vi skal dra sammen til Daystrom-instituttet på Okinawa.
Jeg ble akkurat tatt opp som forskningsstipendiat på Daystrom.
Ble du det?
Det er ypperlig!
Det betyr ikke noe mer.
Om jeg har rett,
betyr det at du er datteren til en mann som utelukkende var betydning,
utelukkende mot.
Vær som ham.
De har funnet oss. Skynd deg. Nå.
Dahj, vent. Vi trenger hjelp.
De er her nesten.
Dahj, stans. Vent.
Nei, vi har ikke tid.
Hold deg nede.
Nei!
Vil du gjøre det ferdig, kaptein?
Jeg skal aldri forlate deg.
Hvorfor sluttet du i Stjerneflåten?
Dette maleriet heter Datter.
Han er våken.
Jeg har det fint, bisken.
Ikke sant?
Du fikk en kraftig smell. Ellers er du visst den samme.
Du skremte oss.
Hva skjedde, admiral?
Dahj.
Hun er død.
Hvordan er det mulig?
Politiet nevnte henne ikke.
De sa at du var alene da de fant deg på taket.
De sa at overvåkningsbildene bare viste deg,
at du løp.
Hun kan ha hatt noe som skjulte henne. Derfor så vi henne ikke på bildene.
Ja, kanskje det ble automatisk aktivert
da hun var i fare.
- Sir? - Hun var en syntetikk.
Snikmorderne var romulanske.
Hun kom hit for å finne trygghet.
Som du og Zhaban.
Som meg.
Hun fortjente bedre av meg.
Jeg skylder henne å finne ut hvem som drepte henne og hvorfor.
Du krever for mye av deg selv.
Jeg har sittet her i alle disse årene
og pleiet min tapte verdighet,
skrevet bøker om en historie folk foretrekker å glemme.
Jeg har aldri krevd noe av meg selv.
- Nei, admiral. - Jeg har ikke levd.
Jeg har ventet på å dø.
DAYSTROM-INSTITUTTET PÅ OKINAWA
Admiral Picard.
Det er en ære.
Doktor Jurati, takk for at du tar deg tid.
Agnes. Hvordan kan jeg hjelpe deg?
Du kan fortelle om det er mulig å lage en bevisst androide av kjøtt og blod.
Nei, jeg mener det. Hvordan kan...
- Er det derfor du er her? - Ja.
Selv før forbudet var det, vel...
En androide av kjøtt og blod var innenfor synsvidde.
Men en bevisst en, ikke på tusen år.
Det gjør det enda mer underlig at jeg drakk te med en nå nylig.
Det var storeslem.
Bevisste syntetikker som virker menneskelige fra innerst til ytterst.
Det føles som et helt liv siden.
ID BEKREFTET
Velkommen til restene av Føderasjonens avdeling for avansert syntetikkforskning.
Det er en spøkelsesby.
På mer enn én måte.
Androidene som ødela Mars kom fra dette laboratoriet.
Nå får vi bare lov til å arbeide teoretisk.
Studere, publisere, kjøre simuleringer.
Men dere kan ikke lage noe.
Det stemmer.
Dette er alt som betydde noe for oss,
for meg.
Ingen lager synter mer, av noe slag.
Det overtrer galaktiske overenskomster.
Men er det ikke mulig å skape en syntetikk som ser helt ut som et menneske?
- Det korte svaret er nei. - Gi meg det lange.
Det er fortsatt nei.
Gjør det for å glede meg.
Det er B-4, er det ikke?
Den ligner så mye på Data.
Det er en dårligere kopi.
Data prøvde å laste ned innholdet i det nevrale nettverket sitt til B-4.
Nesten alt gikk tapt.
I siste instans var ikke B-4 så lik Data likevel.
Faktisk har ingen synt vært det.
- Nei. - Og det er problemet.
Ingen har klart å gjenutvikle vitenskapen som ble brukt til å skape Data.
Så kom Bruce.
Maddox.
Han rekrutterte meg fra Stjerneflåten.
På tross av at Data døde,
kom vi så tett på.
Så stanset de oss, og det knuste ham.
Hvor er han nå?
Han forsvant etter forbudet.
Jeg har prøvd å finne ham, men...
Du sa: "På tross av at Data døde",
altså at enhver ny syntetikk ville måtte lages av Data.
De avanserte, ja.
Om man hadde Datas nevrale nettverk,
ville det være relativt lett å perfeksjonere en vertskropp.
Men nevronene hans døde med ham.
Nå kommer du frem til "neiet" jeg lovet deg.
Betyr dette noe for deg?
Hvor har du fått det fra?
Fra vedkommende jeg drakk te med,
som du sa ikke kunne eksistere.
Jeg skulle virkelig ønske at du hadde kommet en dag jeg hadde fri.
Det er et symbol på fraktal nevralkloning.
Unnskyld meg?
Det er en radikal og vakker idé som Maddox hadde.
Teorien hans var at hele Datas kode, selv minnene hans,
kunne rekonstrueres fra ett enkelt positronisk nevron.
Om det fins en perfekt synt der ute, som du sier...
Da er Data, eller en del av ham,
en essens av ham...
- Essens, ja. - ...i live.
Det er umulig å vite uten å undersøke...
Dahj.
Jenta.
Datas datter.
Han ville alltid ha en datter.
Jeg tror Maddox formet henne ut fra en av Datas gamle malerier.
Kvinnelig. Ja. Jeg antar at du kan lage dem sånn.
Jeg beklager. Dem?
De skapes som par.
Tvillinger?
Tvillinger.
Så det fins én til.
ROMULANSK GJENVINNINGSANLEGG
Doktor Asha.
Jeg mente ikke å forstyrre. Jeg er Narek. Jeg er ny her.
Soji.
Det er et nydelig navn.
Jeg har lest om arbeidet ditt. Det er fascinerende.
Jeg føler at jeg har så mange spørsmål.
Og jeg føler at du skal til å stille dem.
Det er fint.
Kjedet ditt.
Faren min lagde det.
Ett til meg og ett til søsteren min.
Jeg er tvilling.
Jeg hadde en bror.
Ikke en tvilling, men vi sto hverandre veldig nær.
Vi...
Vi mistet ham i fjor.
Veldig uventet.
Du er heldig som har henne.
Beklager. Du reparerer ødelagte mennesker hele dagen.
Det siste du vil når du er ferdig på jobb,
er å høre enda en trist historie, antar jeg.
Da må du tro om igjen.
Tekst: S. Marum