PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
DVA TÝDNY DO PŘISTÁNÍ NA MARSU
Haló?
Dobře. Hned tam budu.
Rozbil se vodní systém?
Ano.
Rozbil.
Tak jo, Lu, máš vak připravený?
Ano.
PŘÍVOD VODY
To je asi vše.
To je všechno? Všech 16 komor?
Kolik máme?
Tři čtvrtě litru, možná.
To nestačí ani na dva dny.
I kdybychom manévr teď zkusili,
nestihli bychom k Pegasu II doletět včas.
Lu, můžeme se pokusit čistit moč jiným způsobem?
Myslíš ten můj utajovaný kouzelný vzorec na přeměnu moči ve vodu a víno?
Vtipný, Lu.
Sebrala jsi mi to z úst.
Tak jo, lidi. Do 72 hodin musíme najít řešení.
Stopky nám pomůžou zůstat o krok napřed před dehydratací.
Příštích šest hodin na tom budeme nejlíp.
Pak už se projeví příznaky.
Emma si jistě vzpomene, že dehydratace je nepříjemná
a opravdu dost ztěžuje soustředění, takže musíme varovat základnu.
Jestli máme zkoušet něco složitého, nejlíp to půjde v těch šesti hodinách.
Páni, odkdy jsi expert?
Jsem tak trochu posedlý vším kolem vody.
Jo, ale rostliny a lidé jsou jiní. Rostliny asi vydrží déle.
Má posedlost vodou nezačala rostlinami,
ale dnem, kdy mí praví rodiče zemřeli.
Na úplavici.
To jsem nevěděla.
Ano, bez řádného přísunu vody je úplavice totiž dost hrozná smrt
a já o tom moc nemluvím.
A co zásobníky na vodu v obložení lodi?
- Přes stěny? - Ne, to rozhodně ne.
Proč? Proč nemůžeme?
Protože je to nemožné.
Zeptám se základny.
Tahle situace si žádá nemožné.
Jak víme, Atlas má zásobníky s vodou uvnitř vnějšího pláště.
Chrání posádku před radiací.
Naše týmy teď vymýšlejí způsob, jak vodu dostat ze stěn v kójích posádky,
kde s čerpáním může pomoct gravitace.
Je to hrozně riskantní.
Mezi vnitřní a vnější stěnou lodi je jen 2,5 centimetru.
Je tu 50% šance, že se astronauti neprovrtají k vodě,
ale až do vesmíru.
Ryane, tvůj tým bude dál hledat způsoby, jak se dostat k vodě zevnitř.
Teď není žádný nápad moc šílený.
My ostatní budeme pracovat na odsávání zvenku.
Jo, ale jak vyřešíme neřešitelný problém:
Jak odčerpat vodu z trupu při teplotě -270 °C?
Proto jsi šla do NASA, ne? Řešit neřešitelné problémy.
Co třeba tepelné čerpadlo?
S pomocí topné spirály z vodního systému.
Začněte shánět díly.
Ahoj, chci…
Chci vám říct, že jsem v pořádku.
Všichni tvrdě pracují na řešení naší situace.
A…
posádka…
neztrácí odvahu.
Promiň.
Bez přestání na vás myslím. Díky vám mám vůli bojovat dál.
Mám vás oba moc ráda.
Máš nějaký novinky?
Jo.
Poslali instrukce pro vrtání v kójích.
Pracují i na jiných možnostech,
ale Darlene chtěla, abys věděla, že na tom dělá Matt.
Musí být těžké vědět, jak hrozně se o tebe bojí.
To je asi výhoda toho, když si nikoho moc k tělu nepustíš.
Když umřeš, nikoho to nezničí.
Jsem si jistá, že tvá smrt by pár lidí zničila.
Bez přestání na vás myslím. Díky vám mám vůli bojovat dál.
Mám vás oba moc ráda.
Ahoj.
Díky moc, že jsi přišla, Mel.
To je samozřejmost.
Já jsem tu taky.
Jste obě fakt nejlepší.
Možná by to dneska chtělo film, co?
Abys přišla na jiné myšlenky.
- Co dávají, Cass? - Jak to mám vědět?
No, musíme to vyhledat.
Pochybuju, že bych teď vydržela sedět u filmu.
Myslíš, že se stalo něco strašnýho?
Jdu otevřít.
Dobrý den.
Jdu za Lex.
Děsně mě mrzí, jak jsem se choval.
Bylo to fakt zbabělý.
Jo.
To bylo.
Jde o to, že…
když ve zprávách řekli, že Pegasus zmizel,
připomnělo mi to den, kdy nám přišli říct, že se táta pohřešuje.
Další tři dny jsem…
jen seděl, vyšiloval
a prostě čekal na to nemyslitelný.
Nechtěl jsem to prožít znovu.
Proč jsi mi to prostě neřekl?
Asi mi to prvně nedošlo.
Ale dneska ráno mi máma připomněla, že tentokrát to neprožívám já.
Prožíváš to ty.
Hele, pochopím, jestli už se mnou nikdy nechceš mluvit.
Ale vím, že jsem udělal chybu.
A už se to nestane.
Já prostě potřebuju, aby teď všichni kolem mě byli spolehliví.
Všechno je tak na hlavu.
Máma může umřít žízní.
A taky jsem se nechala otestovat na CCM.
- Fakt? - Jo.
Výsledky budou brzy.
Možná zjistím, že to mám.
Takže by sis měl asi dobře promyslet, než mi něco slíbíš.
Nemusím nic promýšlet, Lex.
Jak jsi přežil ty tři dny?
Když ses tak hrozně bál.
Než se to nemyslitelný stalo.
Gumová trubka o průměru co nejbližším třem milimetrům.
Žádnou takovou tu nevidím.
Musíme sestavit odsávačku, kterou pak dostaneme vodu ven.
Společný záchod má odsávání.
To nebyl vtip. Nejlepší odsávání na lodi.
Hádám, že ten, kdo ho ze záchodu dostane, budu já.
To ale vlastně není špatný nápad.
Hrozný nápad.
Proč?
Ten záchod ne. To je fantastické.
Vrtání do stěn. To… To je šílenost.
Ale aspoň něco, ne?
Co nejhoršího se může stát?
Spektr ti nic neříká?
Mišo, o Spektru teď nikdo slyšet nechce.
Já bych rád.
Lu, potřebujeme co nejvíc vaků na vodu. Běž taky hledat, Ráme.
Jasně.
Mišo, prosím.
Spektr je taková ruská duchařská historka.
Jenomže se to vážně stalo.
V roce 1997 vesmírná stanice Mir
utrpěla náraz přilétající nákladní lodě.
Propíchnutý modul se jmenoval Spektr.
Jo, ten příběh vždycky začíná tímhle.
Zvukem vzduchu unikajícího ven
do vesmírného vakua,
zatímco astronauti pocítí změnu tlaku v uších
a čekají, až jim vybuchne mozek.
Až na to, že nic nevybuchlo, protože modul včas opustili a uzavřeli.
Takže jinými slovy, když omylem budeme vrtat na špatném místě…
A uslyšíme syčení, okamžitě padáme pryč.
Takže jestli vám na něčem v kójích opravdu záleží,
běžte si pro to teď.
- Máte něco? - Jsme blízko.
- Jak blízko? - Půl hodiny.
Jsou připravení vrtat. Musím vědět, jestli je i jiná možnost.
Hned.
Astronaut vyjde z přechodové komory s čerpadlem
a přesune se k 3,6 metru vzdálenému ventilu.
Problém je dostat vodu z trupu při teplotách
- blízkých absolutní nule. - Jo.
Tak jsme využili ohřívací spirálu z rekuperátoru vody.
Doufáme, že vodu dostatečně zahřeje, abychom ji z trupu dostali.
Dobře, pamatujte, tohle je první test. Ještě jsme to úplně nevychytali.
To je zvuk přeměny vody na plyn při odsávání z lodi.
Ve vesmíru se okamžitě mění na krystaly ledu.
To je skvělý zvuk.
Čerpadlo se zahřálo dost na to, aby led tál.
To je dobré. Skvělé.
Velitelko Greenová, jdeme na plán A.
Hlaste se, jakmile ho dokončíte.
Otče náš, jenž jsi na nebesích, posvěť se jméno Tvé.
Přijď království Tvé. Buď vůle Tvá jako v nebi, tak i na zemi.
Chléb náš vezdejší dej nám dnes a odpusť nám naše viny…
Pomáhá to?
Ani ne. Promiň.
V pohodě. Jestli to pro tebe není, tak není.
Co se stalo, když tvůj táta umřel?
Jak to myslíš?
Všichni mi pořád říkají, ať…
mám víru a nepřestávám doufat.
Ale co když máma fakt umře?
Jak se budu cítit?
Je to asi to nejhorší, co kdy zažiješ.
Nic nedává smysl.
Budeš naštvaná.
Někdy ani nebudeš chtít dál žít.
Jo.
Tak nějak jsem si to představovala.
Ale časem se to zlepší.
Fakt?
Ale to tě tak nějak ještě víc zdeptá, protože…
vlastně chceš, aby to bolelo.
Tak ti aspoň ještě nemizí z paměti.
Začít zapomínat, to je teprve zlý.
Otče náš, jenž jsi na nebesích,
posvěť se jméno Tvé.
Přijď království Tvé.
Buď vůle Tvá jako v nebi, tak i na zemi.
Tak jo.
Má to být 368 milimetrů pod SB-2.
A 165 nalevo od RB-12.
Zkus dýchat klidně.
Potím se jako prase.
Říká se to tak, že jo?
Ano. Dýchej zhluboka.
Do toho.
Dobře.
Tady. Veliteli, zkontroluj to, prosím.
Tady. To je to místo.
Jestli potřebuješ druhý pár očí, jsem tu.
- Padejte odsud! Běžte! - Zdrhejte!
- Rychle! - Pohyb!
- Už? - Ne.
Je to tu.
„Cíle nebylo dosaženo.
Zákrok vedl ke ztrátě vakua.
Dokud se nevrátíme a neucpeme díru, kóje posádky jsou mimo provoz.“
Darlene.
Georgi, Darlene.
Vím, co tam budete dělat.
Prosím, nedělej to ještě těžší, Matte.
Na přípravu proslovů je ještě brzy.
Nesmíme to vzdát.
- My se nevzdáváme. - Musí to být.
- Jestli má být nějaká budoucí mise… - Na budoucí misi seru.
Mrzí mě to.
Sakra.
Do hajzlu.
Dobrý?
Umřít na Marsu by mi nevadilo, ale tady to vadí.
Mišo, máš ještě vodku?
Vodku.
Něco se mnou není v pořádku. Vážně.
Mám deset vteřin, abych si vzal to nejdůležitější…
a popadnu tohle.
Ne, prosím, jestli to přežijeme, nikomu to neříkejte,
protože jinak mě z Ruska vykopnou.
Myslím to vážně.
Nechápu. Co je na smrti vtipnýho?
Jaké to je, umřít na dehydrataci?
Obecně vzato to není nejhorší způsob.
- To je dobrá zpráva. - Ano.
No, když poleví pocit žízně,
už je to vlastně bezbolestné, protože přijdou závratě a malátnost.
Ale bude to pomalejší smrt,
protože máme jídlo.
Je to zvláštní, ta…
Právě ta posedlost,
která mě přivedla na tuhle cestu, bude zároveň…
No…
Ze základny.
- Do toho. Otevři to. - Nemusíš. Řeknu vám, co píšou.
Chtějí, abychom poslali pár krásných posledních slov.
Něco jako…
„Hrdinové z Mise Atlas nechtějí, aby jejich smrt byla zbytečná.“
Je to od Matta.
Píše: „Neztrácejte naději. Mám nápad.“
- Matt je zpátky v týmu? - Jo, teď všichni pracují spolu.
Co říká? Co ho napadlo?
Oba astronauti nabijí své skafandry statickou elektřinou.
Nerozumím.
Nabijí skafandr statickou elektřinou.
- Čím to chcete nabít? - Generátorem statické elektřiny.
Stavba je snadná. Najděte si to na YouTube.
To samé můžou postavit na Atlasu.
Jak jsme na tom?
- Můžeme to rozjet. - Bezva.
Jakmile se nabije, Astronaut 1 otevře ventil.
Vypustí tak plyn, který se hned mění v krystaly ledu,
a sice to tu nevidíte, ale úvaha je ta,
že led bude stejně jako voda přitahován negativními ionty na skafandru.
Negativní ionty ve skafandru přitahují vodu.
…vlastně přivede led k otevřeným dveřím přechodové komory,
kde ho navíc bude přitahovat negativně nabitý oblek Astronauta 2,
který tam bude čekat s připravenými vaky.
Už se někdy něco takového…
Ne, nezkoušelo.
Já vím, navrhuju…
pokusit se je zachránit pomocí experimentu ze základky.
Sepište s Mattem instrukce pro Atlas.
- Sami rozhodnou, jestli to zkusí. - Jistěže to zkusí.
Co jim zbývá?
Zařiď, ať máme ta poslední slova, než tu komoru otevřou.
Díky moc.
Tohle tě možná přivede na jiný myšlenky.
Celej den jsem nejedla.
Co je?
Jsi fakt roztomilá, když jíš. Máš tady…
Díky.
To je tak počtvrté, co Melissa volá.
Třeba má novinu.
Stejně s ní budeš muset mluvit.
„Astronaut A se přesune k 3,6 metru vzdálenému ventilu, otevře ho,
nažene led volným prostorem ke vstupu do komory,
kde Astronaut B čeká s vaky.“
Chcete to projít ještě jednou?
- Asi v pohodě. - Kéž by toho bylo víc.
Emmo, je tu i osobní zpráva pro tebe od Matta.
Miluju tě, ale to už víš.
Vím, že po vás chci pěkně šílenou věc…
ale taková je i má naděje, že tě ještě uvidím.
Nechápej mě špatně. Vidím tě.
Jsi se mnou všude.
Ale chci tu skutečnou.
Bojím se, že už vás nikdy neuvidím.
Takhle neuvažuj.
Ale já to dělám.
Nemůžu si pomoct.
Miša říkal, že nemůžeš mít obojí.
Rodinu i misi.
Že musíš některé věci opustit, abys přežil.
Neopovažuj se nás opustit.
Neopovažuj se.
No tak.
A ať se Rám tam venku o tebe kouká postarat.
Ty na něj pozor dáš, ale ať ví, že máš přednost.
To je rozkaz. A vím, že mu to neřekneš…
ale já to říct musel.
No tak.
Musíš jít.
Budeme čekat.
Nerada vám kazím náladu.
To ještě jde? Tak to je super.
Napsala jsem poslední slova pro základnu.
Chcete tam někdo něco přidat?
Chtěla jsem, aby to bylo k věci.
Ať napíšeš cokoli, mně to vyhovuje.
Je to perfektní.
Chytneme se za ruce?
Pomoz nám, Bože.
Dej nám sílu bojovat proti strachu a zoufalství.
Nauč nás lépe snášet a chápat naše bolesti.
Nauč nás víře v nový den, který přichází.
Děkuji, Bože, za požehnání dnešního dne,
za naději zítřka
a za Tvou neustálou lásku.
Amen.
- Amen. - Amen.
Velitelko Greenová.
Dost…
mě štve,
že s tebou nemůžu jít ven já.
- Příště, Mišo. - Ne.
Ne, svou poslední vesmírnou procházku mám za sebou.
Jestli to byla tvá poslední,
je pro mě pocta, že jsem na ni šla s tebou.
Díky, Emičko.
Nenapadá mě astronaut, co by si moje místo zasloužil víc.
Ráme, připraven?
Věř jí. Budeš v pohodě.
Já vím.
Můžeme?
Můžeme.
Začínáme s dekompresí.
Bože.
Zapomněl jsem, jak úžasný nebe je.
Když jsem byla malá,
máma mi říkávala:
„Když jsi na dně, koukni se nahoru.
Uvědomíš si, jak velký a nádherný svět je.“
Jestli umře…
zkazí mi to nebe?
Nechci se bát nebo být smutná pokaždé, když se na ně podívám.
Možná se z něj na tebe bude dívat.
Ale ona není mrtvá, Lex.
Nelámej nad ní hůl.
Já prostě…
Přála bych si dokázat na ni přestat myslet.
Je mi z toho pořád hrozně těžko.
Kostel a chilli asi nejsou lék na všechno.
Ale rozhodně mi pomohly.
Děkuju.
Ty jo.
Při líbání se rozhodně zapomíná líp.
Tak to bychom rozhodně měli pokračovat.
Ahoj, jak je na tom Lex?
Je v pohodě.
- Matte… - Nevypadá to dobře, Mel.
Mise?
Nevím. Netuším, co se stane.
Tak jo…
Jsem tu pro tebe. Ať se stane cokoli, máte nás.
Díky.
Obejmi ji za mě, jo?
Ale zatím jí nic neříkej.
Jo, slibuju.
Zpráva z Atlasu.
Musím končit. Ještě se ozvu.
Jejich poslední slova.
Chceš si je přečíst první, Matte?
Asi vím, co tam píšou.
STÁLO TO ZA TO.
V pohodě?
Jo.
Jo, je to můj první skutečný výstup do otevřeného vesmíru. Žádný simulátor.
Jsem tu s tebou.
Dobře, protože teď tak trochu vyšiluju.
Bude se ti to líbit.
Jo.
- Nechci umřít, Emmo. - Neumřeš.
Už ne.
Už?
No tak. Nechtěl jsi fakt umřít, že ne?
Dřív jsem si myslel, že pokud jednou obětuju život
kvůli něčemu velkému, většímu, než jsem já,
pro mou zemi, vědu, dějiny…
bude to jasný příklad dobře žitého života.
Co může za tu změnu?
Ty.
Ráme…
Prosím…
to nemůžeš říkat.
Musím.
Pro případ, že umřeme.
Potřebuju, abys věděla…
že tam venku budu bojovat. Budu…
bojovat, abych tu zůstal s tebou.
Dekomprese dokončena.
Tak jo.
Můžeme?
Jdeme na to.
Pojď, Róhite.
Pojď.
Můj…
bože.
To je neuvěřitelné.
Teď jsme tu jen my dva.
Na ničem jiném nezáleží.
Na nikom jiném na světě.
My přežijeme.
Překlad titulků: Růžena Svobodová