PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Šance na výhru v té loterii je 1 ku 88 biliardám.
Víš to, že jo? To je 15 nul.
Jo, vím, co je biliarda,
ale lepší ku 88 než ku 89, ne?
Hej, kdo to je?
Vypadá to na Árju. Proč asi nespí?
Dobrej večer, Atlasi. Tady Houston. Všechno v pořádku, kapitáne Árjo?
Půlnoční procházka?
Můžu slyšet odpověď?
Kapitáne Árjo, slyšíš mě?
Kapitáne Árjo, odpověz.
Atlasi, tady Houston. Máme tu stav pohotovosti.
Houstone, Atlas, slyším.
Musíš k přechodové komoře.
Rám se ji snaží otevřít.
Ne!
Ráme, nech ty dveře být.
Ráme?
- Veliteli? - Už jdu.
- Podej Ativan. - Rozumím.
Ráme! Hej!
Proč mi tohle děláte? Prosím, nechte mě!
Musím k těm dveřím!
Prosím, nechte mě být! Musím se dostat ke dveřím!
- Veliteli! - Prosím, nechte mě!
Musím ke dveřím! Prosím!
Proč se snažil dostat ven?
Ve vesmíru vždycky někomu hrábne.
Já sázel na to, že první budeš ty.
Jemu nehráblo. Úplně hoří.
Všichni do ochranné výstroje.
Tři měsíce, šest dní.
Tak dlouho už jsem v rehabilitačním křídle W.
Upřímně řečeno…
čekal jsem, že touhle dobou už budu víc…
Levá ruka ještě není úplně v pořádku a o levou nohu se ještě vůbec neopřu.
Takže si v tomhle vozíčku zřejmě posedím trochu dýl, než…
Promiňte. Vím, že bych měl být vděčný za to, co mám.
Každý máme svou cestu, Matte. Není třeba se omlouvat.
Ještě něco?
Já…
Tak copak?
Dnes ráno jsem se probudil s erekcí.
- Tak jsem rád, že to je zpátky. - Zdálo se ti o Veronice, té terapeutce?
To zabírá u mě.
Beru to jako znamení, že se věci dál vrací do starých kolejí.
A ve středu mám poslední testy a…
když všechno zvládnu, půjdu domů.
Takže, jdu domů.
Jak to jde u Melissy?
Dobře.
Jsou moc milé.
A co kamarádi ve škole?
Dobrý.
Máš si tam s kým povídat o tom, co se teď v tvém životě děje?
Proto jsem tady, ne?
Tvůj táta se prý vrací domů.
Chceš se mě na něco zeptat?
Vím, že mě bereš jako psychiatra své mámy a že…
myslíš, že tu dnes spolu sedíme jen kvůli ní.
Ale jsem připravený naslouchat i tobě.
Cokoli mi řekneš, zůstane mezi námi.
Je… těžký být na vozíku?
Někdy ano.
Ve světě, který s vozíky nepočítal.
- Bojíš se v tomhle ohledu o tátu? - Prostě nechci, aby to měl těžký.
- Řeklas mu to? - My se o tom nebavíme.
Podle mě je to tím, že se bojí, že to možná mám taky.
CCM.
Je to genetický.
A ty se bojíš, že to máš?
Přemýšlela jsi o testech?
Ani ne.
Ale pak bys věděla jistě, jestli to máš.
Asi to vědět nechci.
Máš toho teď i tak dost.
A to ještě nemluvíme o tom, že tvá máma letí na Mars,
to taky vůbec není stresující.
Když jsem byla malá,
děcka říkaly, že když lidé umřou, odletí nahoru do nebe.
A já na to: „Ne.
Tam letí máma a ta není mrtvá. Je astronaut.“
Bojíš se, že máma umře?
Někdy.
- Myslíš, že tě to ovlivňuje i jinak? - Jak to myslíte?
Tvoje máma říkala, žes z posledního testu dostala trojku.
Počkat, to…
Proto mě za vámi poslala?
Protože jsem dostala trojku?
Ne. Poslala tě za mnou, protože chce, abys měla podporu.
Kdyby to tak bylo, neodletěla by na Mars.
- Alexis… - Musím jít. Přijdu pozdě do školy.
Právě volala základna.
Mají Rámovu lékařskou zprávu.
Má virus Epstein-Barrové.
Zatraceně.
Mononukleózu?
Infekční mononukleózu.
Většina lidí ji v latentní formě má.
Ve vesmíru může virus naplno propuknout.
Jak moc je to nakažlivé?
Tak si to shrňme. Jsme v plechovce bez možnosti otevřít okna.
Jo, mohlo by to být nakažlivé.
Už jsi skončil?
Všichni okamžitě začneme brát antivirotika
a vyhneme se kontaktu s Rámem, dokud nebude jistý, že virus překonal.
A když ho nepřekoná?
Bude měsíce nemocný a my ohrožení.
Rám taky potřebuje antivirotika.
- Dám mu je. - Určitě?
Začněte léky. Loď vydrhneme pak.
Rozumím.
Ahoj, kamaráde.
Ráme?
Vidím tě, bráško.
Vezmi mě ke hvězdám.
Prosím, nepřibližuj se.
Cože?
Jdi pryč. Běž.
Nikam nejdeme, Ráme.
Kde to jsem?
Ahoj.
Ahojky.
Co se stalo?
Jsi nemocný, Ráme.
Máš mononukleózu.
Ale ne.
To nic. To bude dobrý.
Všichni bereme antivirotika, i ty.
Tady nesmíš být.
Ráme.
- Posádka… - Je to dobrý.
Budeme v pořádku.
Ty taky.
Čtyřicet osm hodin.
Jestli se to nezlomí,
musíš mě vyhodit ven.
To neudělám.
Musíš mi to slíbit, Emmo.
- Na to nedojde. - Prostě mi to slib, prosím.
Nesmíš dovolit, abych je nakazil.
Lex, ahoj!
Volalas cvokaři, protože mám trojku?
Cože?
Ne. Jen se ti to nějak nepodobá. Míváš samé jedničky a já měla starost…
Tak proč jsi se mnou nepromluvila ty sama?
Jo. Máš naprostou pravdu. Měla jsem se tě na to zeptat.
Takže se tě zeptám teď. Co se děje?
Nic se neděje. Prostě mám trojku. O nic nejde.
Jo, chápu.
Jen jsem chtěla mít jistotu, že za tou trojkou není něco víc
a že ti třeba něco nechybí,
abys v téhle těžké době nezačala propadat.
Bože.
Ty to nechápeš.
Co? Co nechápu?
Záleží ti jen na známkách.
Ne!
Lex…
Mami?
Zlato? Jsi tam?
Mami?
Mami, haló?
Mami?
Lex, zlato. Slyšíš mě?
Jo, slyším.
Mně záleží na tobě. To přece víš. Záleží mi jen na tobě.
Můžeme…
to přestat řešit? Spojení je na prd.
- Zavolám ti později. - Lex…
Jen pro info, kdybych já dostal trojku, rodina by oslavovala.
Promiň. Isaac Rodriguez.
Alexis Loganová.
Já vím.
Fakt?
V jídelně visí obří plakát tvé mámy.
Je to opruz, když signál padá.
Jasně, můj táta byl v zámoří, ne ve vesmíru, ale…
stejně.
Velitel Greenová hlásí, že Rám dostal první várku léků.
Teplotu má stabilní, 39,7 °C.
Jak brání jeho dehydrataci?
Nijak. Příliš velké riziko pro ostatní.
Má halucinace.
V případě přetrvávající horečky chce prý do komory.
- Chce být vystřelen do vesmíru? - To samozřejmě neuděláme.
Jak dlouho může být v izolaci?
Dokud bude třeba.
Radši informuj rodinu.
Kapitán Árja dal jasný pokyn,
že jeho rodinu máme kontaktovat jen v případě jeho smrti.
- Cože? - To jako vážně?
Zjevně si nejsou moc blízcí.
A k tomu stejně nedojde, že?
Ztrojnásobte mu dávku a držte ho v izolaci.
- Jistě. - Snad horečka klesne.
Doufejme.
Děkuju.
Třicet sedm.
Co?
„Buď požehnáno Tvé jméno.“ Děkuju Bohu.
- Mišo, teď ty. - Ne, díky.
To jsou rozkazy ze základny.
Máš 36,8 °C.
Jo, patřím k chladnějším.
To tedy sedí.
Teď ty.
Třicet sedm.
A Rám má pořád…
Beze změny 39,7.
O Ráma se neboj.
Vzpomeň si na trénink, když jsme zkoušeli…
smyslo… smyslovou apreciaci…
- Deprivaci. - Ano.
Jak mě ve spacáku zavřeli do temné komory a čekali, jak dlouho vydržím?
- Jo. Jak dlouho jsi vydržel? - 28 minut.
- Lu? - 34 minut.
Čtyřicet jedna. Rám?
Dvě hodiny.
Dal si šlofíka.
Jo.
Hraje si na citlivého Casanovu,
ale je silnější, než se zdá.
Raději se pomodli i za Ráma.
Dezinfikujeme loď
a teplota se nikomu nemění.
Měla by ses vyspat.
Půjdu spát, až mu klesne horečka.
Tak tu zůstanu taky, jestli nevadí.
Prvně jsem ho špatně odhadl.
Připadal mi arogantní.
To trochu je.
Ano, ale taky velkorysý.
Když Lu a Miša zpochybnili tvé velení,
bránil tě.
Hodně mu na všech záleží.
Hlavně na tobě.
Neříkej mámě, že jsem tady.
Měl bys jít.
Ale mám pro tebe dárek, Ráme.
Je to ohnivá vimána!
Z toho příběhu, cos vyprávěl.
Není to ledajaký příběh.
Je to veliký mýtus.
Epická báseň.
Myslel jsem, že básničky jsou pro holky.
O to právě jde, bráško.
Holky poezii milujou.
A až vyrosteš a budeš zdravý a silný,
vyrazíme spolu ven.
Ženy nebudou schopné bratrům Árjovým odolat.
Nejsem hezkej ani okouzlující jako ty.
Budeš.
Budou o nás psát písně.
- A epické básně. - A epické básně.
Vyprávěj mi to znovu.
Zlý král Rávana unesl Sítu na své ohnivé vimáně.
Vimána je jeho vesmírná loď.
A tak Ráma…
- To jsem já. Já jsem Ráma. - Přesně tak.
A tak se Ráma spřátelí s Hanumánem, opičím bohem,
a společně porazí krále Rávanu, zachrání Sítu
a Ráma se stane králem.
Ráma taky dostane ohnivou vesmírnou loď.
Září jasně jako slunce.
Ten výtečný vůz stoupá nahoru do atmosféry,
výš a výš
až ke hvězdám,
k Měsíci
a až na Mars.
Ahoj, Matte.
Znovu gratuluju k erekci.
Teď si přeju, abych to býval neřekl.
Jsi levák?
Cože?
Tehdy jsi chtěl zpátky levačku.
Hraju na klavír.
Klasiku?
Budu hádat, ty jsi spíš na country.
Prozradila mě ta obří přezka?
Travis Parker. Možná jsi o mně slyšel. Nejlepší jezdec rodea v Západním Texasu.
Pak mě kůň shodil hlavou napřed. Praštil se mnou o stěnu.
Tak možná nejsi nejlepší, co?
Jestli chceš zase hrát…
jestli chceš zase chodit,
tak ty testy nesmíš zvládnout.
Co to povídáš?
Nenech se propustit z nemocnice. Tak dobrý rehabilitace jen tak nenajdeš.
Já vím, proto sem pak budu dál jezdit.
Nemám vůbec v úmyslu to po propuštění nějak flákat.
O flákání tu nejde.
Ambulantní terapie? To je co? Hodina denně?
Tady máš neustále přístup
k nejlepším terapeutům a vybavení, co jsou vůbec k mání.
Chápu, ale musím domů za dcerou a doktoři tvrdí, že jsem připravenej.
No jasně. Tady je stojíme dvacet táců denně.
No tak. Tím to není.
Sleduj tohle. Vidíš to?
Před třemi týdny jsem sotva hýbal prsty. Dík, rehabilitace.
Tohle je systém.
Musíš vědět, jak ho využít.
Zataj zítra pokroky.
Jeden test zvládni, další ne.
Tak uvidí, že se lepšíš, ale pořád je na čem pracovat.
Jakmile odsud odejdeš, už se nehneš z místa.
A tvá dcera se bude starat o tebe.
To je on?
Ne, hledám toho kluka z jídelny.
Lex, to je on?
Cassie, až ho najdu, řeknu ti, jo?
- Ano. - Ano!
Už víc než rok se nepřihlásil.
Ty jo.
Soukromej feed. Takže je buď úplnej asociál, nebo…
Proč nemá fotky s lidma?
Dobrá otázka.
Tady. Na téhle jsou dva lidi.
Usmíváš se. To nikdy neděláš.
- To není pravda. - Ano, je. Já nelžu.
ZABIT V BOJI
ODZNAK ZA PÉČI NA BOJIŠTI PURPUROVÉ SRDCE
Vidělas něco špatnýho?
- Jo. - Asi potřebuješ rodičovskou kontrolu.
Ne, to je to poslední, co potřebuju.
Co se děje? Jsi nějak bledej.
Ne, jsem v pohodě.
Co u vás? Jak si vede Rám? A co tvoje teplota?
Mám stabilně 37.
Zato ty jsi snad už úplně propotil tričko.
- Jsem v pohodě. - Matte,
mluv se mnou.
Potkal jsem tady chlapa, který říká,
že když zítra na testu zatajím pokroky,
dostanu víc času.
Vím, že nikdo nechceme,
abych tady dál trčel, ale…
Ale pomohlo by ti to s uzdravením?
Možná by mi to pomohlo zas chodit.
Pak musíš zůstat.
Ale Lex mě potřebuje víc než kdy dřív.
Ano, to je fakt.
Ale můžeš být její táta, i když nejsi doma.
Neříkej mámě, že jsem tady.
Měl bys odejít.
Ale musím ti dovyprávět ten příběh, Ráme.
Zrovna jsme přistávali na Marsu s naší ohnivou vimánou.
Ne, Róhite, ne…
Drž se od něj dál.
Je nemocný.
Říkal jsem mu, ať jde pryč.
Posílal jsem ho pryč.
Poletíme ke hvězdám a na Měsíc a na Mars
v tomhle výtečném voze!
Róhite, drž se dál!
Jdi pryč!
Odejdi!
Jdi pryč!
Atlasi, tady Houston.
Rámovy životní funkce klesají.
Ráme!
Nechoďte sem!
Proč? Co se děje?
Vypadá to, že jsem spadl a pořezal si záda.
Jak hluboká je ta rána, Ráme?
Je… pěkně hluboká.
Tak, že potřebuješ zašít?
Asi ano.
Bude tam spousta krve.
Infekční krve.
Myslíš, že to ošetříš sám?
Postarám se o to.
Něco vymyslím.
Můžete nám dát vědět, co se tam děje?
- Jeho teď řešit nemůžu. - Vyřídím to.
Houstone, tady Kwesi.
Rám se o něco pořezal a potřebuje stehy.
Řekni jí, ať tam nechodí.
Posádko, nechoďte…
Spojení asi selhalo.
Jdu dovnitř. Nechoďte za mnou. To je rozkaz.
Emmo…
Ne!
Nepřibližuj se ke mně, Emmo.
- Ráme… - Varuju tě, jdi pryč.
Zmiz odsud. Nepřibližuj se ke mně.
Nesahej na mě. Nepřibližuj se.
Nenechám člena posádky vykrvácet.
- Pardon, veliteli. - Kwesi, drž se ode mě dál.
- Klid, Ráme. - Ne!
- Prosím! - Jdeme. Promiň, Ráme. Pohyb.
Musíme to vydezinfikovat a zastavit krvácení,
než začneme se šitím.
- Nechte mě! Prosím! - Klid. Postaráme se o tebe.
Nechte mě, prosím…
To nic. Dobrý.
- Nedaří se mi to krvácení zastavit. - Uhněte!
Držte ho.
Promiňte.
Náplasti došly.
Tohle je fajn.
Jo. Pořád je to nemocnice.
Pořád mám pocit, že tu všichni řeší jen špatné zprávy.
Co ty víš, někteří možná slaví. Třeba my.
Jdeš domů.
Jo…
Víš, zlato…
Udělal jsem tady velký pokrok,
ale ještě nejsem tam, kde chci být,
takže tady chci ještě chvíli zůstat.
Jak dlouho ještě?
To nevím.
Moc mě to mrzí. Vím, jak moc chceš domů,
a já tam chci být s tebou, to víš.
Já vím. To je dobrý.
U Melissy je vlastně docela fajn.
Cassie je milá a vtipná.
Jsi fakt ohromná, víš to?
A i když zůstanu tady, nepřestanu být tvůj táta.
Jo, já vím.
Bezva. Mluvil jsem s paní Washingtonovou a zítra píšeš opravnej test.
Cože?
Panebože. To ti zadala máma.
Ne. S mámou jsme prostě ve shodě. Musíme tě dostat zpátky do sedla, chápeš?
Vy jste ho na mě fakt pustili se sešívačkou.
To krvácení to zastavilo.
Dobře.
Tohle jsem dělala jen v simulacích na figuríně,
takže mi budeš muset pomoct.
Tohle bys vážně neměla dělat, Emmo.
Nechat tu ránu otevřenou nikomu nepomůže.
A jestli mám něco chytit, už se to stejně stalo.
Nemůžu žít s myšlenkou, že jsem někoho nakazil.
No tak to rychle zašijeme.
Tak jo, teď…
začnu s jehlou pod úhlem asi 90 stupňů,
blízko okraje rány.
Ale dost daleko, aby se kůže neroztrhla.
A neboj se zatlačit.
Po těch sponkách už zvládnu cokoli.
Sakra.
Bože, moc se omlouvám.
Nejsem zrovna něžnej typ.
Takže…
kdo je Róhit?
Volal jsi jeho jméno.
Je to můj bratr.
Nevěděla jsem, že máš bratra.
Umřel.
To je mi moc líto.
Co se stalo?
Jako dítě jsem měl tyfus
a on se ode mě nehnul na krok.
Slečno Loganová?
Můžu na záchod, prosím?
Jasně.
Ahoj.
- Není to nebezpečný? - To je na tom zábavný.
Můžu…
Můžu jet s tebou?
Proč?
Nevím. Asi se prostě chci trochu pobavit.
Pěkný bolo.
Máš tu někde pás?
Moc těsný?
Haló?
Ano.
Jak jako „odešla“?
A říkala, kam jde?
Je mi fuk, že po vyučování.
Moje dcera nemá ve zvyku odcházet během testu.
Ne, já… Chápu. Ano.
Díky za upozornění.
- Dáš mi ještě chvilku? - Dobře.
Lex, tady táta.
Zavolej, až tohle uslyšíš.
Připraven na test?
Ano?
Snad máš dobrou zprávu.
Náš drahý Rám je z toho asi venku.
Děkuju.
Dobře, zatím dobrá práce, Matte.
Když teď uvidím, že se dokážeš vytáhnout do křesla, jsme hotovi.
Gratuluju.
Jdeš domů.
Ahoj.
Jak se cítíš?
Hrozně slabý.
Ale je skvělé být naživu.
Jsem vážně vděčný, žes mě nevystřelila ven z lodi.
To mě ani nenapadlo.
Můj bratr mě nikdy neopustil, když jsem byl nemocný.
Ty taky ne.
Je tohle on?
Jo, správně.
Když Róhit umřel…
všechno se změnilo.
Mí rodiče…
Prostě se přede mnou uzavřeli.
A před životem taky.
Jako bych kromě bratra…
ztratil i je.
Přišel jsem o rodinu.
To musí strašně bolet.
Když budu mít štěstí,
že při mně bude někdo stát jako tehdy on a teď ty…
nebudu se bát.
Nenechám si ji utéct.
Překlad titulků: Růžena Svobodová