SREDINA LETA
Fixed by: BOTANICMAN
Zdravo, dobili ste... -Dom Ardorovih.
Molim vas ostavite poruku nakon signala.
Ćao, mama, ćao, tata, ovde Deni. Izvinite što zovem ovoliko kasno.
Samo da se javim. Da proverim da li je sve u redu.
Slušajte, dobila sam strašan imejl od Teri
i ne odgovara mi. Kojeg li iznenađenja.
Ali, zvuči kao da ste se vi
svađali ili da se nešto dogodilo.
U svakom slučaju, malo sam se zabrinula.
Nazovite kad možete,
i naravno, uvek sam tu
ako vam nešto treba.
Dobro. Volim vas. Ćao.
Draga Deni, ne mogu više. Sve je crno, mama i tata idu takođe. Zbogom.
Šta to treba da znači?
Zbogom.
Ćao. -Ćao, dušo. Šta radiš?
Samo što smo pušili smolu s Markom a sad naručujemo picu.
Lepo. -Ćao, Deni. -Da...
Iznova te pozdravlja. -Ćao, Mark. -Ćao, Mark.
Zvala sam da vidim da li i dalje želiš da se družimo kasnije?
Razgovarali smo da nešto radimo večeras?
Ne konkretno, ali samo sam htela da vidim...
Dobro. Svratiću.
Kul. -Da, u redu.
Kako je situacija sa sestrom?
Pa...
Da...
Tri mejla sam joj poslala i još nema odgovora,
pa postajem malo nervozna, stoga... -Siguran sam da je sve u redu.
Da, verovatno. -Radi to svaki drugi dan, Deni.
I samo zato što joj ti dozvoljavaš.
Ne dozvoljavam joj, ona je bipolarna, pa... -Znam. Ali dopuštaš joj, dušo.
Upadaš pravo u krizni mod. -Ona mi je sestra
a čak si ti i rekao da je ovaj mejl izgledao drugačije. -Tako je, ali...
Da li je, zapravo?
To je ipak još jedan očiti trik za privlačenje pažnje
kao i svaki drugi napad panike koji ti je izazvala. -U pravu si.
U pravu si, znam. -Što više reaguješ,
ohrabrenija će biti da nastavi... -Ne, znam. U pravu si.
Samo mi je trebalo podsećanje, hvala.
Imam veliku sreću što te imam. -Da.
Volim te. -I ja tebe.
Videćemo se kasnije? -Da. -Dobro.
Ćao, Mark. -Ćao, Mark. -Volim te.
U redu. -Ćao.
Čuje se u tonu njegovog glasa,
on skuplja hrabrost da kaže nešto.
Zato budi direktna! Suoči se s njim. -Šta ako sam ga uplašila?
Uvek ga uvlačim u svoje porodične probleme. -Kako?
Uvek se oslanjam na njega! Čak sam ga i danas pozvala uplakana
jer je moja sestra napisala još jedan glup i strašan mejl.
Tome on i služi. -Šta ako ga oteram?
Šta je tvoja sestra napisala?
Neko zloslutno sranje kao što i uvek radi i to je mučenje.
A ja se oslanjam na njega stalno radi podrške. Šta ako ga gušim
i on misli da imam previše tereta?
Ako je to slučaj, srećan mu put, zar ne?
Ne, ne ako sam ja preterala, ako sam se previše oslanjala.
Nisi! Treba da ti se nađe kad ti treba.
Da, šta ako mi treba previše često i to postane kućni posao?
Onda on nije onaj pravi. Jer to ne treba da bude kućni posao.
Da li bi to bio kućni posao da se on oslanja na tebe?
Da, ali on mi ništa ne traži. Nisam ga čak ni videla da plače,
stoga ja sam jedina koja se oslanja. -Ili jedina koja se otvara.
Jedina koja čini sebe ranjivom. To je intimnost.
Druže. Moraš doneti odluku što se tiče toga.
Šta ako zažalim kasnije i ne mogu da je vratim?
Ne želiš je nazad! -Ali mogao bih. -Onda možeš
da nam cmizdriš koliko se kaješ zbog tog dana
i onda ćemo te mi podsetiti opet
da si hteo da izađeš iz te glupe veze godinu dana
i onda možeš naći curu koja voli seks
i ne dosađuje ti svakog dana.
Misliš li da postoji mazohistički deo tebe
koji učestvuje u ovoj specifičnoj drami
da izbegneš posao koji treba da radiš?
Kakav posao tačno treba da radim, Džoš?
Ne znam, svoj prospekt, možda? Svoj doktorat.
Dobro, hvala na psihoanalizi. -Ne radi se o fakultetu, Džoš.
Samo pokušavam da te usredsredim. -Kusur? -To je za tebe.
Vidiš? Mogao bi da napraviš dete onoj devojci odmah.
I ne zaboravi na sve Šveđanke kojima možeš napraviti dete u junu.
Dobro, momci. -Ne zaboravi na sve švedske mlekarice.
Nije to valjda ona opet. Ozbiljno?
Bože. Treba joj terapeut. -Ima terapeuta.
Onda treba da zove svog terapeuta a ne tebe. To je bukvalno zlostavljanje.
Zlostavlja te. -Izvini. -Ne. -Bože.
Izvinite, momci. -Dakle... Sjajno.
Ćao. -Ne.
Deni, dušo? -Ne, ne.
4 NOVE PORUKE OD DENI ARDOR
Ne, ne!
Dušo. Kako se osećaš?
Budna sam.
Kuda ćeš? -Hteo sam da odem na onu zabavu na 45 minuta.
Ali ti nastavi da spavaš. -Ne.
Ne, ići ću s tobom. -Sigurno si dovoljno spavala?
Ionako nisam spavala.
Užasavam se leta. Zaglavio sam u usranoj rupčagi
gde ću slušati svoju maćehu dok se tuca s mojim ćaletom po ceo dan.
Ja ću da slušam maćehu dok ti se tuca s ćaletom.
Džoš, ideš li u Evropu? -Da, za moj master rad, idemo svi.
Svi idete? -Da, svi dolaze u posetu mom domu u Halsinglandu.
Švedska. -Neka posebna prilika ili samo radi zabave?
Vršim istraživanje o evropskim tradicijama u vezi sa sredinom leta,
ovi momci mi samo prave društvo. -G. Pele nas je pozvao na
autentičnu hipi sredinu leta na svojoj jodlerskoj farmi.
Stvarno? -Razgovarali smo o tome.
Razmišljali smo o tome.
Kada?
Od sredine juna do sredine jula. -Da. -Za dve nedelje?
Da. Hoću reći, ako uopšte odemo.
Verovatno neću ići, ali... Da, razgovarali smo o tome.
Jesi li dobro? -Dobro sam.
Ono je bilo stvarno čudno. -Šta to?
Švedska.
Nisam imala pojma.
Kako to misliš? Jer sam ti rekao da želim da idem.
Dobro, ali nisam znala da ćeš ići.
Odlučio sam danas. Nisam krio to od tebe.
Već imaš kartu.
Molim?
Zamisli da si na zabavi i neko kaže:
"Šta ćeš da radiš na leto?" A onda moja prijateljica kaže:
"Idemo u Kinu na tri meseca i polazimo za 2 nedelje."
U pitanju je Švedska, na mesec i po. -I ti bi po prvi put čuo za to.
Dobro. Rekao sam ti da hoću da idem u Švedsku.
Ne, rekao si da bi bilo kul da odeš. -Da, a onda sam dobio priliku
i odlučio da idem. -Ne smeta mi da ideš.
Samo želim da si mi rekao, to je sve. -Izvinio sam se, Deni.
Nisi se izvinio, rekao si "izvini", što je više zvučalo kao "šteta".
Možda bi trebalo da idem kući. -Šta? Ne, ne.
Samo pokušavam da razumem. -A ja pokušavam da se izvinim.
I ne treba mi izvinjenje, samo sam htela razgovarati o tome, to je sve.
Stvarno mislim da treba da idem. -Ne. Molim te. Ne pokušavam da te napadnem.
Imam osećaj kao jesi. -Nisam. Onda izvini.
Zbunila sam se. Izvini, ja... Molim te, hajde. Možeš li doći?
Možeš li da dođeš i sedneš... -Prestani. - Sa mnom, molim te?
Molim te, možemo razgovarati o tome.
Samo je bilo stvarno čudno, u redu?
Ali dobro sam, sjajno je što ideš u Švedsku, zaista.
Čudesno je. Ideš li zbog svog master rada?
Ne znam šta će mi biti master rad. -Znam i to... To može... To će...
Može biti inspirativno, zar ne?
Zar ne?
U Stokholmu, ima li seks-klubova s ćuftama koje treba da posetimo
pre nego što odemo na sever? -Ne, idemo pravo na sever.
Ne pravo, pravo, zar ne? Moramo proći kroz Stokholm
da dođemo tamo. -Ne, to je u suprotnom pravcu.
Stokholm je južno od Arlande. -Narode, to je Deni.
Stiže.
Dobro. -Treba li da sklonimo sve ovo? -Ne, u redu je.
Pozvao sam Deni da ide u Švedsku. Znači, znate, momci.
Neće stvarno da ide, ali pozvao sam je samo da ne bude čudno.
Pozvao si je da... -Ali ona ne ide.
Ne želi?
Pozvao sam je i prihvatila je, ali neće zapravo da ide u Švedsku.
Dobro.
Momci, znate kroz šta je prošla.
Da, druže, mislio sam da je to... -Druže, nikome ne smeta.
Mislio sam da ćeš reći nešto drugo, to je sve. -Dobro, to je sjajno.
I da budemo načisto, vi ste mi rekli da je pozovem
i svi znate da ona ide... Dogovoreno?
Da. -Ćao! -Ćao, dušo!
Ćao, momci. -Ćao. -Ćao.
Kako je?
Kuliramo. -Lepo.
Znači, Švedska. -Da. -Ideš, zar ne?
Mislim... Valjda,
ako vam to ne kvari planove. -Ne, ne. -Nikako.
Kristijane, možeš li da baciš pogled na ovaj paragraf na brzaka?
Da, naravno. Vratiću se.
Ćao, Pele. -Ćao.
Šta si crtao? -Samo sto.
Kako si?
Prilično dobro. -Stvarno? -Preživeo sam završne ispite.
A ti? -Nisam završila,
ali daju mi pauzu ove godine. -Bože, da, naravno. Izvini.
Kako ti se sviđa odsek za antropologiju?
Sviđa mi se. Ne koliko i trenutni, ali...
Ti studiraš psihijatriju, zar ne? -Psihologiju. Da.
Dobro. -Tako znaš da sam luda. -Da, takođe taj tvoj čudan pogled.
Ideš u Halsingland? -Valjda, da.
Stići ćemo na moj rođendan.
Srećan rođendan. -Hvala!
Kristijan kaže da ste isplanirali tu specijalnu nedelju.
Da, to je ludi 9-dnevni festival koji moja porodica organizuje.
Mnogo kinđurenja, specijalnih ceremonija i maskiranja.
To zvuči zabavno. -Verovatno će izgledati veoma blesavo.
Ali to je poput pozorišta. -Da, Kristijan kaže da si...
Ti si iz komune, zar ne? -Da, mi smo mala zajednica.
Evo. Pokazaću ti.
Vidim na šta si mislio u vezi s kinđurenjem.
Pravimo takvu odeću specijalno za svaku zimsku i letnju solsticiju.
Svi rade sve zajedno. -To je zanimljiv simbol.
Da, učili smo runsko pismo, pa... -Ko je to?
Prošlogodišnja Majska kraljica. -Divno.
Veoma mi je drago što ideš.
Veoma je dobro što ideš. -Hvala.
Takođe, nisam imao prilike da ti kažem...
Ali bilo mi je veoma žao kad sam čuo za tvoj gubitak.
Ono što se dogodilo, nezamislivo je.
Hoću reći... I ja sam ostao bez roditelja, pa... -Dobro.
Shvatam. -Izvini. -Ne!
Izvini ti. -Ne, ti si... Idem do kupatila, hvala.
Dame i gospodo,
slećemo u Stokholm.
Bože, žene ovde. Šta ih to čini privlačnijim?
Vikinzi su ugrabili najbolje ribe
iz drugih zemalja i dovukli ih ovde.
Kristijane, možeš za master rad uzeti to. -Koliko je duga vožnja?
Oko 4 sata. -Bože.
Dobro, ovo je prvo zaustavljanje. -To je to?
Ne baš, skoro.
Pele!
Divno. -Bože. -Narode, ovo su mlađi ljudi
iz mog sela. Oni se takođe vraćaju sa svojih putovanja iz spoljnog sveta.
Hajde.
Ćao! Ovo su moji prijatelji iz Amerike.
Druže. -Samo hodaj.
Da, druže, ima mnogo buba. -Divno je?
Ovo su... Mark, Deni. -Ćao.
Kristijan i Džoš? -Šta?
Samo trenutak. -Poznaje onog tipa?
Zvučao je ljuto.
To mora da je dobro.
Ovamo! Dođite.
Ovo su moji super prijatelji iz Amerike. Kristijan, Deni... -Ćao.
Džoš i Mark. -Upoznajte mog brata Ingmara.
Najbolji prijatelji još od malih nogu. -Da.
Znači, Kristijan, Džoš, Mark... Deni? -Da!
Strava! Pozdravite i moje prijatelje. Ovo su Sajmon i Koni
iz Londona. -Kako je? -Ćao. -Sajmon, ovo je Pele...
A ovo su sve imena koja sam naučio pre 2 sekunde.
Savršen tajming, uzgred. Uzeli smo ovo pre 5 minuta.
Još nas nije drmnulo. -Sranje.
Hoćete da uzmete sada ili prvo da se smestimo?
Jebeš ti to, uzmimo odmah, važi? -Da. -Sjajno.
Znaš šta, prvo moram da odmorim noge ako nije problem.
Da, naravno. -Da? Dobro. -I slušaj, ako osećaš nelagodu
ne moraš ih uopšte uzeti.
Ne, ne. Samo želim da se prvo osećam opušteno. -Dobro. -Dobro.
Sačekaću. -Ne, samo napred. -Ne, sačekaću. -Molim te.
Hoću da nas uhvati zajedno. -Spremni? -U redu?
Momci, čekaću Deni, što se tiče vas, samo napred.
Druže, ne možemo da ih uzmemo u različito vreme,
to će biti totalno različiti tripovi.
Hoćete da nas onda sačekate?
Znate šta, u redu je. -Dušo, ne. -Spremna sam.
Ne, u redu je. -Ne žuri. -Ne žurim. U redu je, spremna sam.
Sigurna si?
Da, Mark, hvala. -Napravili su čaj od pečuraka.
Ako preferiraš drugačiji ukus. -Važi, probaću to, hvala.
Ingmar? Ingemar? -Ingmar. -Ingmar, u redu. Hvala. -Savršeno.
Ne dozvoli da te Mark pritiska. -Ne pritiska me.
Od svih ljudi. -Ne pritiska me.
Postaće komplikovano inače, u redu je. -Spremna? -Da, hvala. -Evo.
Hvala, druže. -Dobro. Idemo onda.
Razmišljajte pozitivno! -Sigurna si za ovo? -Da. Uzbuđena sam. -Živeli!
U redu. -Da? Jesi ti siguran za ovo?
Mislim da će biti zabavno. -Uzimamo? -Da, hajde.
Koliko je sati? -9 uveče.
Kako to misliš?
-To ne može biti tačno! Nebo je plavo!
U redu je, ovo je Švedska. -To nije u redu! Zašto je takvo?
U redu je, Mark. To je ponoćno sunce. -To nije u redu, ne sviđa mi se to!
Obećavam ti, u redu je. -Ja nisam dobro.
Jebem ti, to je nova osoba. -Šta?
Ne želim nove ljude trenutno. -Ne, novi ljudi su dobri, Mark.
Ćao!
Samo ću prilegnuti, važi? -Da, uradi to.
Svi ostali neka legnu.
Narode, uradite to, tako je lepo.
Džoš, možeš li legnuti, molim te?
Možete li osetiti to? Energiju.
Dolazi iz zemlje.
Vidite! I drveće, diše.
Priroda instinktivno zna kako da ostane u harmoniji.
Sve mehanički radi svoj deo posla.
Narode, vi ste mi kao porodica.
Vi ste mi kao prava, stvarna porodica.
Deni?
Izvinjavam se. Idem u šetnju.
Mogu i ja u šetnju. -Ne, neka.
Ne, ne. Ne misli na to. Dobro si.
Skoro ti je rođendan. Dobro si. Dobro si.
Dosta! Dobro sam. -Deni.
Kako si? -Smejali su mi se.
Šta? Ne, ne. Sigurno nisu. Smejali su se.
Hoćeš da upoznaš moje prijatelje?
Hvala. Izvini, hvala.
Dosta! Dosta, jebote!
Dobro si, dobro si.
Koliko sam spavala?
Našli smo te ovde pre 6 sati.
Da li se uopšte smračilo?
Na nekoliko sati, ne u potpunosti.
Je li sutra? -Gledano u odnosu na juče.
Hajde.
Kuda ćemo? -Zašto smo došli.
Isuse, Pele, kuda nas vodiš? -Ovo je nedokučivo.
Ima li krpelja u Švedskoj? -Švedska ima problem s krpeljima.
Šta? Ne, nemaju, imaju li, zaista?
Zapravo, to je veliki problem. Prošlog leta, rekordan broj ljudi
dobilo je krpeljski encefalitis. -Šta koji kurac? Jesi li ozbiljan?
Baka i deka su mi umrli od krpelja.
Morali smo im organizovati pogreb sa zatvorenim kovčezima.
Džoš, ja imam ujaka s lajmskom bolešću I veruj mi, ako njega pitaš,
prijatan piknik u parku nije bio vredan toga. Sjeban je.
Evo ga to mesto. -Mirna i veličanstvena Harga.
Pele, poznaješ sve ove ljude? -To je moja porodica!
Svratićemo u Vejko pre nego što odemo u Peleovo selo?
Hvala. -Hvala. -Šta je to? Jagoda?
Hvala. -Hvala. -Ova torba?
Hvala. Izvinjavam se. -Narode?
Upoznajte moju sestru, Dagni. Rođena je istog dana kad i ja.
Ćao. -Deni, Džoš, Mark, Kristijan.
Hvala. -Hvala. -Hvala.
Oče Od!
Izvinite, ovo su moji prijatelji. Kristijan, Deni, Džoš, Mark.
Zdravo. -Ćao.
Dobro došli. Dobro došli. -Ćao. -Dobro došli kući.
Svima nam je veoma drago što ste tu. -Hvala.
Pele ima besprekoran osećaj za ljude. -Sviđa mi se to što nosite.
Moja mantija? Prilično ženskasta, zar ne?
Radimo ovo u čast Imira i zbog
hermafrodita prirode, mislim kvaliteta. Da.
Mislim da sveci Sakija rade isto u Bradžbumi?
Mi smo vaši domaćini. Šta god da vam treba, samo recite
i mi ćemo izaći u susret, u redu? -Mnogo hvala. -Da.
Danas su samo svečanosti. Sutra, zvanična ceremonija počinje
i dobrodošli ste! Dobro došli, dobro došli. -Hvala.
Da. Uživajte. Samo... -Hvala.
Taj tip ima veoma crveno lice. -Da?
Da li da jedemo ovo? -Da, da.
Mogu li da slikam? -Diskretno.
Hvala. -Oprostite.
Izopštavam one koji ne govore švedski. Dobro došli u Hargu,
i srećna sredina leta! 90 godina je prošlo od naše poslednje velike gozbe
i proći će još 90 godina do sledeće.
I kakva lepota što je sad najtoplije i najsjanije leto ikad zabeleženo.
Već imamo mnogo toga da uzvratimo, stoga, bez daljeg blebetanja,
podignimo naše čaše.
Nek naša 9-dnevna gozba počne.
Ovoliko visoka je moja vatra. Ni viša, ni toplija.
Duhovi! Nazad kod mrtvih!
Narode, pridružite se. -Ne, previše sam uplašena.
U redu. -Hvala, dušo.
Šta deca sviraju? -Oderi budalu.
Oderi budalu? -Da. -Dragoceno.
Pele, može li se bilo ko pridružiti?
Ti si Amerikanac, uglavi se tamo. -U redu.
Srećan rođendan.
Bože, Pele. -Nešto što radim za rođendane.
Možda nije prikladno? -Ne, ne, u redu je. Mnogo hvala.
Divna je. -Nek ostane među nama.
Da, dakle... Kristijan je ionako zaboravio, ovo je čudesno. Hvala.
Ne. Ne, ne, zaboravila sam da ga podsetim
i to nije njegova krivica, to je... Nije bitno, u redu je..
Ovo je divno. Mnogo hvala, stvarno sam dirnuta.
Kako izdržavate ovo mesto? -Seča drveća, rublje, homeopatija...
Hidroelektrana.
Školski čas tamo. Rezbarenje runa?
Stvarno?
Stave je ispod jastuka i sanjanju o njenim moćima.
Da. I ja to radim. -Jebote. Eno još jednog.
Sranje. Koje je to pismo?
Mlađi Futark? Bar mislim? Ili je iz srednjeg veka?
Zapravo, to je Stariji Futark. -Koliko ste zajedno?
Bože... -Malo više od 3 i po godine.
Četiri godine. -Ne? Stvarno? -Da.
Četiri godine za 2 nedelje.
U pravu si, izvini. U pravu si. Četiri godine.
Da. Kako ste vi upoznali?
Radili smo na istoj farmi,
i interesantno, zabavljao sam se s Koni kad smo sam postao drug sa Sajmonom.
Bili smo na sastanku. A ja zapravo nisam ni znala da je to sastanak, pa...
U pravu si. Ne. Hteo sam reći da samo što smo Koni i ja postali prijatelji.
Odlučili smo da budemo prijatelji. I to je bilo neposredno pre
nego što su Koni i Sajmon počeli da se zabavljaju. A sad su vereni.
Šta? Čestitam! -To je čudesno, čestitam.
Da, hvala. Zamolili smo Ingmara da izvrši obred venčanja.
Stvarno? -Ne. -Kakva je ono zgrada tamo?
To je sveti hram, ali nikome nije dozvoljeno ući tamo.
Da vam pokažem gde spavamo. Da vam pokažem Rotvaltu.
Samo ćemo da ignorišemo medveda onda? To je medved.
Šta je ono? -Možemo da vidimo. -Da.
Ljubavna priča.
Šta?
Čoveče. Ovo je kao u Bibliji.
Šta mislite?
Kao da je drugi svet. Čudesno.
Ljudi spavaju ovde? -Da, svi mlađi,
dok ne napunimo 36 godina a onda se selimo u radničke kuće.
Zašto 36? -Posmatramo život kao godišnja doba.
Dete si dok ne napuniš 18 godina i to je proleće.
A onda u nekom trenutku, svi mi obavimo naše hodočašće
koje je između 18 i 36 godina.
To je leto, a onda od 36 do 54 godine, radno smo sposobni, što je jesen.
I onda konačno od 54 do 72 godine postaješ mentor.
Šta se desi sa 72 godine?
Nema nešto privatnosti. -Da. Šta radiš kad moraš da drkaš?
Pogotovo uz sve ove kite po zidu. Ima mnogo kita.
Je li rekla nešto? -Ne, ne, apsolutno nije.
Samo sam hteo da te obavestim pre nego... -Jesu li ovo Majske kraljice?
Da. Tako je. Bićete ovde za to.
A ko su tvoje Majske kraljice? -Svake sredine leta, imamo plesno takmičenje
a pobednica bude krunisana a ovo je...
Deca gledaju Ostina Pauersa, ako želite da se pridružite.
Dole u južnoj kući.
Je li to bila... Video si i ti to, zar ne?
Pele, ko je to bio? -Inge.
Bože, hoću da je okupam. -Da izađemo napolje na trenutak?
Važi.
Pele, reci joj da se vrati.
Srećan rođendan. -Šta?
Srećan rođendan.
Srećan rođendan, draga Deni.
Srećan rođendan. Jebem ti.
Prestani, u redu je. -Šta je? Nisi valjda mislila da sam zaboravio, je li?
Izvini. Izvini što sam se odvalio u sred bela dana
i što sam mislio da je juče. -U redu je. -Srećan rođendan.
Srećan rođendan. -Hvala. Nisam uznemirena. U redu je.
Treba da budeš. -Treba da budem. -Izvini.
Spavanje. Sutra je važan dan.
Šta je sutra? -Prva od važnih ceremonija.
Atestupa.
Šta je to? -Previše je teško objasniti,
steći ćeš bolju sliku sutra.
Stani. Ozbiljno? -Ne možeš sad da mi kažeš?
Stani. Ne misliš valjda na stvarnu? -Prilično je stvarna.
Jebem ti.
Znaš li šta je to?
Druže!
Je li strašno?
To stvarno ide na živce. -Pregledaj mi vlasište zbog krpelja,
onda ću ja tvoje pregledati.
Neko treba reći onim devojkama da glupo hodaju.
Koliko dugo obično stoje? -Stajaćemo dok ne bude bilo u redu da se sedne.
Ovo je za mene?
Bereš ih unazad? -Da.
To su oni? -Da.
Druže, tako sam gladan. Kao da pokušavaju da učine ovo odvratnim.
Njena majka je na hodočašću. To joj pomaže da se odvoji.
Dobro. -Bebe ovde odgajaju svi.
Hoćeš ovo?
Druže, pratićeš ih? Ja sam umoran. Idem da dremnem.
Dobro. Da. -Stani. Šta radimo sad?
Kakva je to knjiga? -Rubi Radr. Naša sveta knjiga.
Mogu li da pročitam to? -Ne bi mogao.
Bože!
U redu je. -Da li je skočila?
Šta koji... -To je deo ceremonije.
Šta? Ne, pala je. -Jebote!
Pala je, zar ne? -Je li skočila? -U redu je.
Da li je pala ili je skočila? -U redu je. Ne Bez brige.
Kako to misliš u redu je? Mrtva je. Pogledaj joj glavu!
Pogledaj joj glavu, mrtva je! -To je deo ceremonije.
Zašto koji kurac stojite tamo tako?
Skočila je s litice. Da li si slep? Šta koji... Jebote!
Bože. Šta koji kurac?
Ne, on radi... On radi istu stvar. On radi istu jebenu stvar!
Nek neko zaustavi to! Gospodine, ne radite to. Recite mu da stane.
Zašto svi stoje tamo, šta koji kurac?
Gospodine, nemojte... Ne skačite! Nek mu neko kaže da ne skače.
Šta koji kurac? -Nek mu neko kaže...
Ne!
Još je živ. -Šta se dešava?
Jebote, idemo. -Kuda? -Jebote! Ovo je bolesno!
Jebeš ti ovo! Bolesni ste! Jebote! Samo stojite tamo i gledate.
Šta nije u redu s vama? -Ingmar! Zar ih nisi upozorio?
Izvini, bako Siv! Pokušao sam! -Jebote! -Molim vas! -Ne, ostavi je na miru!
Molim vas, saslušajte me. Da objasnim! -Šta? Šta da objasniš?
Molim te, moja sirotice. -Bolesno! -Molim vas! Ono što ste videli
je običaj koji dugo poštujemo. -"Običaj"! -Da. -To je bolesno!
Ono dvoje koji su skočili upravo su dostigli kraj
njihovog životnog ciklusa Hargi.
I morate to posmatrati kao veliku radost za njih.
"Radost"? -Da, i kad na mene dođe red, biće i za mene velika radost.
Jebem ti. -Mi gledamo na život kao na krug, reciklažu.
Žena koja je skočila, zvala se Ilva.
A onda beba tamo koja još nije rođena naslediće to ime.
Umesto da se ostari i umre s bolom, strahom i stidom,
mi dajemo svoj život. Kao gest.
Gest? -Pre nego što može da se pokvari. U tome nema lepe smrti,
uzvraćati nečemu što je neizbežno. To kvari duh.
Žao mi je što vas nisam bolje upozorio.
Jesi li dobro?
Ne bi trebalo da budem ovde sad. -Da.
Idem ja. -Odvoji vreme za sebe.
Ćao, druže... -Ćao. -Sveca mu! Zar ne?
Jesi li dobro? -Da, dobro sam.
Dobro.
Slušaj. Razmišljao sam o nečemu
što sam hteo da te pitam. Ili kažem ti, zapravo.
Mnogo sam razmišljao o svom master radu. I...
Odlučio sam da ću ga odraditi ovde. O Hargi. I hteo sam da tebi kažem prvo.
Da ne bude izgledalo da nisam hteo da ti kažem.
Ne mogu da provalim da li se zezaš.
Hoću reći, znaš da radim master rad o sredini leta. To je razlog
zašto sam ovde. -Da.
Da, ali ne o ovoj zajednici.
Hoću reći, posle ideš u Nemačku i Englesku.
Znao si da hoću uraditi ovo.
Ne, nisam znao. -Bože. -Jesi li ti znao do ovog trenutka?
Kristijane. Naravno da si znao! Misliš li da ne znam
šta radiš? To je zapravo bezobrazno nesuptilno.
Činjenica da si ovoliko odvažan u vezi s tim.
Iskreno sam impresioniran. -Šta koji kurac, čoveče? Šta to znači?
Da, šta koji kurac! Na ovome radim i znaš to.
Zato izgledaš toliko krivo sad jer znaš.
Znaš da to što radiš je nemoralno, koristoljubivo i lenjo.
I iskreno, nekako tužno. -Jebi se! -Ne, druže, nemoj da jebeš mene!
Nađi sopstvenu temu. Ili sopstvenu strast.
I, zato... U redu, slušaj. Investirao sam u ovo.
Ovo nije neki neki glorifikovan hobi koji uzgredno zagrebem po površini.
Odradiću svoj master rad ovde. Ako ćeš i ti da ga radiš ovde,
otvoren sam za saradnju. A ako nećeš,
obojica možemo da radimo različite master radove o Hargi.
Druže, od svih stvari koje sam mogao da prespavam... -Šta?
Idemo sutra ujutru. -Znam da idemo.
Već sam to rekao Kristijanu,
a sad pokušava da se pretvara da je to njegova ideja, pa ako ti dođe...
Ne, samo malo. Čisto sumnjam da će starešine odobriti bilo šta zapisano.
Ekstremno su zaštitnički nastrojeni. -Upotrebiću alijase za sve.
Problem rešen. -Onda koja bi bila svrha?
Ne bi moglo ni da ti bude recenzirano.
Uzgred, i Kristijan me je to pitao,
i rekao sam mu isto što i tebi kažem sada.
Mislio sam da si rekao da nisi razgovarao s njim. -Jebem ti. Ne.
U redu, pitaću starešine. U redu? Dobro. -Da.
Deni?
Stvarno mi je žao, Pele. Hvala što si me pozvao,
ali stvarno moram da idem. Može li me neko da me odveze nekud?
Nije trebalo da ti dozvolim da ostaneš za ono. Znam da izgleda ekstremno.
Ali mi samo... -Ne znam zašto sam ovde, Pele!
Ne znam zašto si nas pozvao. Ne znam. Ne znam zašto...
Ne znam zašto sam ovde. -Dobro.
U redu je. -Ne znam i ne mogu...
Hajde. Sedi. -Ne. -Deni, molim te.
Molim te sedi. Deni.
Pozvao sam prijatelje jer se ovo dešava jednom u životu,
i hteo sam to da podelim.
Pogotovo s mojim prijateljima za koje sam znao
da bi bili zahvalni na tome. Jer...
Ponosim se ovim mestom. -Dobro. Ali ja nisam antropolog
i ne razumem bilo šta od ovoga. -Da, da. Znam. -Ne shvatam.
Znam. Međutim, najviše sam bio uzbuđen da ti dođeš.
Evo. Evo, pomiriši ovo.
Šta je to? -Smiriće te. -Ne, dobro sam.
Ne želim to. -Sigurna si? -Ne...
Stvarno hoću da idem, Pele. Ne želim to. -Dobro.
Znam kroz šta prolaziš, Deni.
Kroz šta prolazim? -Zato što sam i ja izgubio roditelje.
Šta? Ne, ne, Pele. -Da, da. -Ne mislim na to.
Ne mislim na svoju porodicu. -Znam da ne misliš na to.
Ne mislim na svoju porodicu... -Izgubio sam porodicu kao dete.
Izgoreli su u požaru. -Ne, nisam mislila na to.
Moji roditelji su izgoreli u požaru, i tehnički, postao sam siroče.
Veruj mi kad ti kažem da znam kako je to.
Jer znam, stvarno znam.
Međutim, razlikujem se po tome što nisam imao prilike
da se osećam izgubljeno, jer sam imao porodicu ovde.
Gde su me svi prigrlili. I usisali.
I odgajila me je zajednica koja se
ne svađa oko toga šta je njihovo a šta nije. To je ono što je tebi dato.
Ali ja sam uvek osećao da imam podršku.
Od strane porodice. Prave porodice.
Što svako zaslužuje.
I ti zaslužuješ.
Pele, Kristijan bi mogao da uđe. -O tome ti i pričam.
On mi je dobar prijatelj i gotivim ga, ali... Deni, osećaš li njegovu podršku?
Da li te on podseća na dom?
Ćao. Kako si? Danas je bilo čupavo.
Bićeš dobro?
Zar nisi potresen onim što smo videli? -Da, naravno da jesam.
Ono je bilo stvarno šokantno.
Pokušavam da budem liberalan. To je kulturološki, znaš?
Mi smestimo naše stare u staračke domove.
Sigurno je to za njih uznemirujuće.
Stvarno treba da barem pokušamo da se prilagodimo.
Da li... Izvini. Imaš li pilulu za spavanje da popijem?
Da, naravno. -Hvala.
Probudićeš je.
Pele.
Šta radiš? -Samo radim u bašti.
Ćao, druže. -Ćao. -Neka novost?
Rekli su da to možeš uraditi. Sve dok ne koristiš imena.
Dobro. -Niti da nagovestiš lokaciju.
Dobro. -I moraćeš da potpišeš ugovor što se tiče toga.
I podelićeš to s Kristijanom jer mi se on prvi obratio.
To je... Naći ćemo rešenje. -Moram da idem da pišam.
Evo. Mogu li da te pitam nešto? -Da.
Znaš li šta je ovo? Našao sam pod Kristijanovim krevetom.
To je ljubavna runa. Baca ljubavnu čaroliju.
Ljubavna runa. -Da. Pod Kristijanovim krevetom? -Da.
Šta se dešava? -Starešine su rekle da možeš da radiš svoj master rad
sve dok ne koristiš prava imena i lokaciju. -Ozbiljan si?
Da. -Bože, hvala, druže.
To je neverovatna vest. Takođe ćeš to podeliti s Džošom.
Da, već sam mu rekao da mi to ne smeta.
Dobro. Mislim da si se dopao mojoj sestri Maji.
Stvarno? Crvenokosoj?
Zapravo, dobila je buksmundig prošle godine.
To u osnovi znači da vam je...
Dozvoljeno vam je da imate seks.
Dozvola za skidanje gaćica. -Dobro. Blago njoj.
Ne, ne! Šta to radiš? Skloni se odatle!
Šta to radiš, jebeni idiote? Gubi se!
Skloni svoj odvratni kurac!
Šta? Dobro. Smiri se! Šta sam uradio?
Ovo su naši preci! Pišaš po mom narodu! -Pele, o čemu je reč? -Šta se desilo?
Tvoj mali američki prijatelj! Pišao je po Rotvalti! -Šta sam uradio?
Zar ne vidiš šta je uradio? -Druže! Dobro. -Pišao si na drvo predaka.
Drvo... Pa šta? -Da, da. -"Pa šta?" Čuli ste šta je rekao?
Nisam znao. -Ne, to je... To drvo je povezano sa svim našim mrtvima.
To je isušeno drvo. Isušeno je. -Da, znam.
Ali nama je važno. -Morao sam da pišam. Nisam znao da je posebno.
Ćao. -Ćao. Bilo mi je drago što sam te upoznala.
Žao mi je. Idemo. -Šta?
Da. -Koni. -Sajmon dovozi kamion s jednim od njih sad.
Koni. -Je li sve u redu? -Koni.
Tu si. Sajmon mi je rekao da ti kažem
da ga je Jan odvezao na železničku stanicu.
I nakon što Sajmon bude sišao, poslaće kamion nazad po tebe.
Šta? -Srešćeš ga tamo.
Ne. Zašto bi otišao bez mene?
On ne bi to uradio. -Kamion je samo imao mesta za dvojicu.
Pa... -Šta to znači?
To nema nikakve logike. Rekao bi mi.
Jedini voz za danas polazi za 90 minuta.
Potrebno je oko 35 minuta do tamo i nazad.
Nisu hteli da gube vreme. -Mogla sam da mu sedim u krilu.
I meni je to palo na pamet, ali, mi ne kršimo saobraćajne propise.
U redu?
Tek tako su otišli. Ostavili su me sada.
Koni, nije bilo mesta u kamionu.
Međutim, vratiće se odmah po tebe. Da.
To su gluposti.
Ručak će ubrzo.
A kako se dodeljuju poslovi i uloge?
To se zasniva na osobinama koje pokazujemo kao deca.
Ćao. -Zdravo. Izvinjavam se.
Sajmon je otišao bez Koni. -Isuse. Stvarno? -Da.
Kakav kretenski potez. Je li ona dobro? -Ne.
Upravo je čula. -Da li je rekla razlog? -Ne, ne.
To je bezveze.
Što se tiče teme parova...
Da li je incest problem ovde?
Izvinjavam se, hoću da kažem, male zajednice.
Krvne linije su veoma dobro očuvane.
Starešine moraju odobriti partnera. Rođaci ponekad mogu da se spoje.
Ali poštujemo njihov tabu o incestu. Stoga moramo pozvati spoljne ljude.
Izvini. Da li bi htela da nam pomogneš i pridružiš se?
Naravno. -Dođi.
Znaš li... Jesi li videla Sajmona negde?
Da. Odvezen je na stanicu. Zar se niste oprostili?
Ne, ja nisam. Ali, nema veze.
Ćao.
Šta pravimo ovde? -Pogačice s mesom!
Hvala.
Rekla je da si prelepa. -Hvala.
Ona je prelepa.
Opisujemo to kao emotivne note. -Šta piše?
Svako runsko slovo predstavlja jedan od 16 afekata,
koji su rangirani od najsvetijih do najnesvetijih.
Ovaj, na primer, je o tuzi.
Možeš videti na kraju, međutim, imamo prazne strane.
To je zato što je Rubi Radr rad koji večno teče.
Zauvek evoluira. Imamo mnogo stotina ovakvih.
A ko odlučuje šta će se dodati?
Ovu iteraciju piše Rubin.
Bogalj? -Od detinjstva.
On crta a mi starešine interpretiramo. Vidiš, Džoš,
Rubin je nezamagljen normalnom kognicijom.
To ga čini otvorenim za izvor.
Šta će se desiti kad Rubin umre?
Da li samo čekate na bebu koja...
Nije zamagljena? -Ne, ne.
Rubin je bio proizvod incesta. Svi naši orakli
su namerni proizvodi incesta.
Mogu li napraviti fotografiju? -Šta?
Fotografiju? -Ne. Apsolutno ne. -Dobro. Izvinjavam se.
Apsolutno ne.
Jebote, da, to je ona.
Ćao.
Sjajno. Odlazi.
Večera je spremna!
Vreme je za večeru.
Hvala.
-Hvala.
Da li je neko video Koni?
Mislim da ju je Mark video ranije. -Video sam je kako vežba
brzo trčanje za Olimpijadu ranije. -Šta? Gde?
Izvinite, ali ja mogu da kažem šta se desilo. -Njen dečko je zvao na fiksni
sa železničke stanice i smirio je Koni.
Onda nam se izvinila i ja sam je odvezao da se nađe s njim.
Koje olakšanje. -Zašto bi Sajmon otišao bez nje?
Sigurno je došlo do nesporazuma.
Tebe bih mogla da zamislim da tako uradiš.
Šta to znači do đavola?
Nema veze.
Neko je još ljut zbog drva predaka.
Druže, hoće li me ubiti?
Jesi li nešto saznao o Rubi Radr?
Sad hoćeš da sarađuješ? -Dobro. Hvala.
Znam da ti je jedan od starešina nagovestio to.
Hvala. -Izvinjavam se što sam pomenuo.
Bože, druže. Šta koji kurac? Je li to... -Šta je to?
Je li to stidna dlaka? -To je samo kosa.
Da, stidna dlaka. -Druže, smiri se.
Zašto je tebi neprijatno? Ne daješ ti pite s dlakama.
Isuse Hriste. On i dalje gleda u mene. -Poći ćeš sa mnom?
Šta? -Poći ćeš? Pokazaću ti.
Dobro, naravno. -Da? -Da, sjajno.
Vratiću se. Valjda će mi ona pokazati.
Mogu li pozajmiti još jednu pilulu za spavanje? -Da, naravno. -Hvala.
Hvala.
Šta koji kurac, Mark? Šta koji kurac radiš? Zatvori vrata,
ne bi trebalo da smo ovde.
Mislite li da je Mark još gore s onom devojkom? -Ne bi me iznenadilo.
Šta je s Džošom? -Iskreno, nisam previše zabrinut.
Mi...
imamo nešto tužno da objavimo.
Ovog jutra 19. knjiga Rubi Radra nestala je iz hrama.
Ne želimo da ikoga optužujemo, međutim, ljubazno molimo onoga ko ju je uzeo
da je vrati na svoje mesto. Možete je ostaviti u hramu,
koji će biti ostavljen bez straže, bez nadzora.
Niko ne mora da zna da ste to bili vi.
Gde ti je prijatelj, Džoš? -Znam. Nemamo pojma.
On i vaš drugi prijatelj, obojica nestaju istog dana.
Vidite li kako to izgleda? -Da, očito.
Ali kunem vas da ništa ne znamo o ovome. I mi smo zbunjeni kao i vi.
Videli smo da je Mark otišao s onom devojkom sinoć. -Kojom devojkom? -Inge.
Da, ali Mark ne bi ovo uradio. Džoš s druge strane,
legao je kao i mi i kad smo se probudili, njega nije bilo.
I ako je on zaista uzeo tu knjigu, molimo vas da shvatite
da ne gledate na nas kao na njegove prijatelje ili saučesnike.
Bilo bi nas stid da budemo povezani
s ovim na bilo koji način, u bilo kom obliku ili formi.
Nadamo se da će biti vraćena. -I ja se isto nadam.
Ja se osećam odgovorno. -Ti i Od možete otići da ga potražite.
Da. -Možda se možeš iskupiti za ovo.
Ti ideš sa ženama na dnevnu aktivnost. -Ćao.
I, Siv želi da te vidi u svojoj kući.
Jesi li dobro? Dobro.
Dobro.
Velika je. -Dobro. Hvala.
Pogledaj je u oči.
Mogu li da pitam šta je tačno ovo? -To je čaj za takmičenje.
A onda ti, čaša ovde.
A onda ga pijemo. U redu? -U redu.
Dobro.
Bože. -Evo!
To se desilo ovde, davno...
Kad je Mračni namamio mlade ljude iz Harge u travu i opčinio ih da igraju.
Kad su počeli, nisu mogli prestati, i igrali su do smrti.
Sada, životom prkoseći Mračnom, igramo dok ne padnemo.
A ona koja ostane do kraja, biće krunisana zbog svoje izdržljivosti.
Molim te. Uđi unutra.
Prva stvar koju imam da kažem, ne znam gde je Džoš.
I kunem se u majčin život. -Šta osećaš prema Maji?
Prema Maji?
Kakva su mi osećanja u vezi s njom sad? -Odobreno ti je da se pariš s njom.
Vi ste idealan astrološki par. I ona polaže svoje nade u tebe.
Mislim da sam pojeo jednu njenu stidnu dlaku. -Verovatno je tako.
Stanite!
Stani ovde. Spremna?
Šta ćemo da radimo? -Videćeš.
Stanite!
Tako si dobra! -Šta to znači? -Tako si dobra! -Šta to znači?
Osam! Osam! Preostalo je osam. -Šta?
Za tebe.
Hvala. Šta je to?
To je... Izvinjavam se.
Izvorska voda s posebnim sastojcima.
U redu. -U redu. -Kako deluje?
Ona...
Slama ti odbranu i otvara te za uticaj.
Dobro.
Hvala. -Nema na čemu.
Znaš šta? Zabrinut sam da ću imati loš trip.
Ne, ne. Nećeš. Veruj mi.
Stanite.
Obrnuto.
Stanite. Hajde!
Stanite.
Hajde!
Ne govorim švedski? -Šta?
Hoćeš li?
Hoću li?
Govoriš.
Govorimo!
Razumem te! -Razumemo jedna drugu!
Nisu mi potrebne reči da govorim! U pitanju je igranje!
Šta?
Šta se dešava?
Ti si naša Majska kraljica. -Ja? -Da!
Zašto? -Pobedila si! -Šta to znači?
Šta?
Mama? Mama? -Bože, Deni! Majska kraljica!
Haringa? Zašto?
To je tradicija. Za sreću. -Da.
Šta? -I moraš je pojesti celu. Ali rep prvo gutaš. -Ne, ne!
Moraš da probaš!
Veoma dobar pokušaj.
Oprostite... Šta se dešava?
Zašto ste uradili to?
Za našu Majsku kraljicu!
Živeli!
Ti si deo porodice sada! Da? Da, ti si deo porodice.
Kao sestre.
Tvoje igranje je bilo čudesno. Nikad nisam videla da neko tako igra.
Tradicija je da Majska kraljica blagosilja naše useve i stoku.
I nakon što si upravo nasledila sreću od one usoljene haringe,
svi mi treba da budemo duplo ohrabreni.
Može li Kristijan poći sa mnom? -Ne.
Kraljica mora da se vozi sama.
Ponavljaj za mnom.
Udahni.
Za svoju vitalnost.
Ići ćemo u Sivinu kuću sad. -Šta je ovo?
Specijalni sastanak, samo za kraljice. I ona će te blagosiljati.
Šta je ono? -To nije za nas.
Mislim da ne bi trebalo.
Ne, ne.
Završavaj.
Mogu da je osetim!
Mogu da osetim bebu!
Kristijane? Kristijane.
Ćao. Ćao, budan si.
Slušaj. Ne možeš da pričaš. Ne možeš da se pomeraš.
U redu? Dobro.
Danas, na dan našeg božanstva reciprociteta,
okupljamo se da se posebno zahvalimo našem dragocenom suncu.
Kao dar našem ocu,
danas ćemo predati 9 ljudskih života.
Kako Harga uzima, tako Harga i daje.
Stoga, za svaku novu krv žrtvovanu,
predaćemo jednog našeg.
To su četiri nove krvi. Četiri od Harge.
I jednu će odabrati kraljica. Ukupno devetoro će umreti
i biće ponovo rođeno u velikom ciklusu.
Četiri nove krvi su već obezbeđene.
Što se tiče nas, imamo već dvoje posvećenih
i dvojicu dobrovoljaca. Ingmara i Ulfa.
Doveli ste žrtve iz spoljnog sveta.
Plus dobrovoljno dajete svoja tela.
Danas ćete biti pripojeni harmoniji sa svime.
A Peleu, koji nam je doveo novu krv i našu novu Majsku kraljicu,
danas će ti biti odata čast zbog svoje nezamagljene intuicije.
I stoga, za našu 9. žrtvu,
tradicija nalaže da će naša lepa Majska kraljica izabrati
između unapred izabrane nove krvi i specijalno odabranog Harganca.
Turbjon! Časni Turbjon! Molim te istupi.
I...
Kristijan Hjuz.
To su kandidati za devetu i poslednju žrtvu.
Strpljivo čekamo tvoju presudu.
Dođi ovamo.
Dobro, momci.
Kad odvajamo iznutrice, pažljivo sečemo da ih ne probušimo.
Zato budite pažljivi. Ti drži ovde.
Ovako, sečite po strani.
Moćna i strašna zver.
S tobom, čistimo svoje najnesvetije afekte.
Proterujemo te u najzabačenija mesta,
gde možeš razmišljati o svom zlu.
Uzmi tisovinu. Nećeš osećati bol.
Fixed by: BOTANICMAN