NI VILT FREMMEDE
Jeg gleder meg til dette.
Stedet har vunnet to verdensomspennende velværepriser.
Mental velvære og samfunnsnytte.
Den siste var bare hederlig omtale.
Men likevel.
Hun har gitt oss en skikkelig rabatt.
Det er så progressivt. Å sette folks helse foran profitt.
Jeg tror at noen av de som er der, betaler tusenvis av dollar.
Vi fikk en gullbillett
Jeg føler meg lettere allerede.
-Det blir bra, tror du ikke, kjære? -Jo.
Hvordan går det, Zoe? Zoe!
-Ja? -Hvordan går det?
Bedre enn noensinne. Jeg gleder meg.
Det blir bra, kjære.
Hei, dere. Det er Jess.
Vi skal til en forvandlingsresort som heter Tranquillum.
De er ikke på sosiale medier. Det er supermystisk.
I ti dager skal vi meditere, drive med yoga, spise sunt
og få litt kvalitetstid med mannen min…
-Var det med vilje, Ben? -Denne veien ødelegger bilen.
Jeg må spille inn alt igjen.
-Du må ikke. -Jo, det må jeg.
Spør du meg, drar vi selvutviklingen litt langt.
Jeg spurte deg ikke.
Det betyr at…
Hvis vi stadig utvikler oss, blir vi perfekte til slutt. Hva da?
Du blir en perfekt drittsekk.
Jeg forstår bare ikke hvorfor jeg skal dit.
Vi drar fordi vi har problemer, Benjamin. Med oss.
Det burde være viktigere enn bilen. Vi må gjøre noe drastisk.
Ja, dette er drastisk. Dette ødelegger fjæringen.
Velvære, her kommer jeg.
Frances 2.0. Gjør deg klar. Ja. Gjør deg klar.
Den dritten! Ikke engang en telefon. Hvorfor ikke, er det for høflig?
Å! Å!
-Hallo!-Hei. Har vi oppnådd nirvana ennå?
Fortsatt et stykke unna evig ro.
-Du må gi dette en sjanse. -Jeg gir det en sjanse.
Jeg drar dit nå. Det er å gi det en sjanse.
Og ikke tenk på ham. Han er en drittsekk.
Jeg gjorde ikke det. Om bare vennene mine sluttet å nevne ham. Ideer for det?
-Har du hørt fra agenten din? -Nei.
Men nå har du nevnt ham og jobb, så… Noe mer du vil slenge i trynet mitt?
Bare at jeg elsker deg. Den nye boka di og du er fantastiske.
Du får ti fabelaktige dager på Tranquillum.
Ja, jeg vet det. Jeg tenker det samme.
Jeg blir en ny meg alle vil like bedre.
-Vel, jeg liker denne. -Takk.
Å, Karen, det er agenten min. Jeg må ringe deg tilbake.
-Hei der!-Frances?
-Hvordan går bokbransjen i dag?-Du høres så munter ut.
Jeg er på vei til den resorten jeg fortalte deg om og prøver å være positiv.
Ja… Du husker de som døde i den svettehytta?
De trodde de ble opplyst, men de ble kokt.
Dette er ikke noe sånt, det virker utrolig.
Jeg skal bare leges litt, masseres, kanskje faste litt.
-Greit. Vel, jeg har ikke gode nyheter. -Hva mener du?
Jeg synes den er vakkert skrevet, det gjør jeg virkelig.
Vent litt… Sier du… Sier du at de ikke vil ha boka?
Det er ingen lett måte å si det på, så jeg bare sier det.
De vil kjøpe deg ut av kontrakten din.
Jeg er lei for det.
Særlig etter det som skjedde med den fryktelige mannen.
Jeg vil ikke snakke om dette med deg.
Det var det. Jeg er ferdig. Nå er det offisielt!
Død, for helvete!
Død for verden!
Hallo?
-Går det bra? -Ja.
-Trenger du hjelp? -Nei, det går fint.
Det ser ikke sånn ut.
Jeg følte bare på fortvilelsen i et stille øyeblikk.
Syns du at det var stille? For…
Du skrek, det var derfor jeg stanset.
Beklager. Jeg trodde at jeg var fullstendig alene.
Men så er ikke tilfelle.
-Er du syk? -Hva behager?
Det ser ut til at du har fått et mentalt sammenbrudd.
Jeg dømmer deg ikke. Jeg har psykisk sykdom i familien.
Greit. Jeg har det fint.
Det er ikke normalt å rope "Død for verden" for full hals.
-Vet du hva? Jeg hadde et hetetokt. -Å…
Så jeg klarer meg, ellers takk.
Tar du tilskudd?
Unnskyld, men…
Progesteron skal visst hjelpe.
-Snakker vi faktisk om dette nå? -Hvorfor tar du den tonen?
Jeg har ingen tone! Jeg er bare ikke vant til at fremmede
skriver ut hormonterapi langs veikanten!
Beklager.
Du er et tragisk menneske. Ha det.
-God morgen. -Hei.
Ja vel.
Så du skal til Tranquillum.
-Hvorfor tror du det? -Du kjøper forbuden frukt.
Jeg skal også dit.
Ypperlig.
Du slipper neppe inn med dette.
Din narsissist!
Og de tar den der også.
De tillater ikke telefoner på Tranquillum.
-Hva har du hørt om stedet? -Gjestene ser annerledes ut etterpå.
Så noe må hun gjøre.
Har du truffet hun som driver stedet?
Nei. Men ut i fra det jeg har hørt, skulle jeg gjerne ha gjort det.
Hun forandrer folk helt.
Det er derfor jeg skal dra. For å bli forvandlet.
Ja, ja. Lykke til med det.
-Hei. -Hei.
-Dette er ikke bra for ryggen min, Marty.-Kom an, Frannie. Gi deg.
Prøv å glemme det og kose deg.
Er jeg en skam for feminisme fordi jeg beskrev min helts øyefarge?
Å…
Namaste. Velkommen til Tranquillum.
Jeg gleder meg til å høre om det. Bare gi meg et øyeblikk.
De sa at jeg burde ha drept Jane. Men hvem dreper hovedpersonen?
Du er vel Frances? Bli med. En reise avsluttes, og en annen starter.
Hvordan kan de si at jeg hater kvinner? Jeg er jo kvinne selv!
-Det er ikke for sent å avlyse. -Nå er vi jo her.
-Vi kan jo jobbe med oss selv. -Det har vi jo prøvd å gjøre.
Vi er åpenbart ikke i noen god situasjon. Enten så prøver vi…
…eller ikke.
Hva er problemet?
Ikke noe problem. Bare flytt deg så jeg kommer inn.
Skal du bare tute sånn?
Det er et horn, ikke et musikkinstrument.
Man bare trykker.
Det spiller bare én tone.
Namaste! Velkommen til Tranquillum.
Du har fantastisk hud. Se på huden hennes!
-Jeg heter Lulu. -Kul hud.
-Klare for å se dere rundt? -Ja.
-Vi er vel det. -Flott.
-Vi må lette deg for den byrden. -Hva?
-Det er verdt det. -Men mener du…
…hele oppholdet? Det er telefonen min.
Kan vi kaste ham ut?
Jeg vet akkurat hva det er.
Det er så moteriktig å drepe rollefigurene sine.
De er barna mine. Jeg skader ikke rollefigurene engang.
Når du har sjekket inn, foreslår jeg et skogsbad for kortisolet.
Jøss. Det høres…herlig ut.
Vi har et flott arboret.
Ingen har kalt meg farlig før. Hvordan skulle jeg være farlig?
Å, beklager.
Nei. Jeg beklager.
-Jeg heter Carmel. -Nei, jeg forstår.
Jeg pratet også med barna. Jeg savner dem sånn.
-Ser du? -Å, nei.
Det er ikke… Dette er en jobbsamtale.
Jeg har en jobb, så jeg har ikke bar…
Jeg mener ikke å være nedlatende. Men jeg må ta den.
Nei, nei. Ja. Jeg setter pris på det du gjør.
-Nei, jeg forstår. -Carmel.
Det ordner seg. De er ikke der inne.
De er inni her og inni her.
Du er så pen.
Er alle her vakre?
-Ja, faktisk. -Jøss.
Også du, Carmel.
Takk.
-Greit? -Nei. Jeg må sjekke noe.
-Jeg må sjekke noe og… -Frances, Frances.
Tenk deg at du gjorde det.
For du trenger ikke å gjøre det.
Greit. Det har skjedd noe.
-Så jeg må dra. -Sånn er det alltid.
Men du er her.
Vær her, Frances.
Du er dyktig.
Hei. Beklager det i stad.
Jeg heter Frances Welty.
Fran… Frances Welty. Forfatteren Frances Welty?
Det spørs hvem du spør.
-Spør meg! Jeg har lest alt. -Jeg skjønner hvor dette bærer. Ha det.
Pratsom.
-Her er bassenget. -Pent.
-Og… -Herregud. Du?
Helsike.
-Du er vel Tony. -Ja.
Jeg må pisse.
Din personlige konsulent hjelper deg straks.
Supert.
Jeg er ikke et tragisk menneske.
Jeg skal ikke…
Godkjenner dere ikke kundene?
Han virker kriminell. Han er neppe helt god.
Jeg skjønner 100 % hvorfor de vil ta fra meg telefonen.
Men jeg tenker logisk sett, hva om det skjer noe?
-Hva om det kommer en drapsmann? -Hvorfor skulle det det?
Frokost sju, lunsj tolv og middag 19.30.
Gjestene spiser sammen.
-Hvor mange gjester er det? -Ni til sammen. Det er svært intimt.
Det ser så fabelaktig ut. Jeg føler meg allerede bedre.
-Er det ikke fantastisk? -Jo.
Og dette er spaet.
Det er sjelden man ser slik byggekunst på rekreasjonssteder.
Håndverket og detaljene er utrolige.
Hei! Napoleon.
Djengis Khan? Patton?
Skjønner. Nei, jeg heter Napoleon Marconi.
Å! Frances. Jeg trodde at det var en greie.
Jeg har mistet guiden min.
Er du her på tidagersoppholdet? Versjon to av oss selv?
Ja.
Der er du, jo. Jeg trodde at du stakk av.
Hva er dette?
Den er spesiallagd for deres forbrenning, så ikke del den.
Og den er presist dosert, så drikk opp alt.
Det er så bra.
Hils på min vakre kone Heather og min vakre datter Zoe.
Hyggelig å hilse på deg.
Hva gjør dere her? Dere ser perfekte ut.
Hvorfor sier du det?
Det var ment som en kompliment.
Vi skal se på de varme kildene, ta noen runder i bassenget,
kanskje besøke spaet.
Jeg kan vise dere kildene.
-Ciao, Frances.-Ciao.
Nå begynner lykken.
Hyggelig.
Heather er ei megge.
Greit. Rommet ditt er denne veien.
Jøss. Har dere en MR-skanner?
Ja. Vi har alle mulige leketøy.
-Hvor mye koster en MR-skanner? -Det aner jeg ikke.
Jeg har hørt at Bill Gates har betalt for alt dette. Er det sant?
Det vet jeg ikke.
Det er mange som ikke vet noe.
-Hva er dette? -Ansvarsfraskrivelsen.
-Er det noen som ikke underskriver den? -Du ville ha vært den første.
"Kundene har ikke lov til å legge ut opplysninger
om Tranquillum på sosiale medier."
-Så hvordan får dere nye gjester? -Via rykter.
Det var et imponerende smil.
Takk.
Hva er det?
Blodprøver. Standard opplegg.
Hva? Men jeg har gitt dere helsejournalen min.
Hvilket slo meg som noe merkelig.
Vi tar blodprøver jevnlig. Det sto i kontrakten du signerte.
Det er slik vi designer velværeoppholdet ditt.
Ja vel. Greit.
-Hvilken arm? -Denne.
Det gjør ikke vondt.
Du er modig. Du er mektig.
Du skal bli ny igjen.
Du skal bli den du kom hit for å bli.
Ja.
Skjerp deg, Carmel. Kom igjen.
Å, helvete.
Å!
-Beklager! -Nei. Jeg er så lei for det.
Jeg tok et skogsbad, så trodde jeg at du var en bekk.
Det er min feil. Men jeg var bare nødt.
Og jeg fant ikke velværekonsulenten.
Ikke sladre til bestyreren.
-Nei da. Hva da? Bestyreren? -Den russiske damen.
-Har du truffet henne? -Ikke ennå. Har du?
Nei. Men jeg kan knapt vente. Jeg har hørt så mye om henne.
Beklager, jeg bare…
-Du ser så kjent ut. -Det er jeg ikke.
Akkurat.
-Jeg heter Carmel. -Tony. Hva sitter du inne for?
Vekttap, selvtillitsbygging, forvandling av kropp og sinn.
Hva med deg?
Det samme.
-Er du gift? -Om jeg er gift?
Helvete. Det er vel ikke et sånt sted?
Hva? Hva mener du?
Ungkar. Resten av livet, i alle fall.
Jeg må gjøre meg ferdig.
Jeg fikk ikke ristet. Hyggelig, Chanelle.
Ja.
Bli med meg.
Jøss.
Dette… Dette er jo himmelsk.
Velkommen til Tranquillum. Velværereisen har begynt.
Jeg har følt meg nokså uvel i det siste.
Ja. Det vet jeg.
Jeg vet at dette blir det beste.
Det må det bli.
Vi skal gi deg velvære.
Du skal føle deg mer vel enn du noensinne har gjort.
Ja.
Å, herregud.
-Hvordan kom du deg inn her? -Jeg gikk inn døren.
Jeg heter Masha.
Du er henne.
-Hvorfor gråter du, Frances? -Å, du vet.
Jeg gråter bare over en avsluttet karriere
og overgangsalderen
ispedd et dårlig forhold og sure oppstøt.
Vi vil gjøre deg frisk.
Vet du? Jeg holdt nesten på å la være å komme.
Men da jeg kom hit, tenkte jeg på å dra.
Nesten alle har det sånn. De merker at det vil kreve mot.
Og det kommer til å bli ubehagelig iblant.
Og en ting til.
De fleste som kommer hit, lever et ganske godt liv.
De kommer for lidelsen.
Jeg vil ikke lide.
Det gjør du allerede.
Nei.
Hva er det?
Ingenting.
Hvorfor er Zoe på et annet rom?
Fordi rommene er for to, kjære.
-Hun elsker å ha eget rom. -Sa hun det?
Hvilke 20-åringer vil ikke vekk fra foreldrene?
Kanskje vår 20-åring.
Kanskje denne helgen av alle helger.
Bare la det blåse over.
Du…
Vil du være med og prøve de varme kildene før orienteringen?
Gå, du. Jeg tar en løpetur.
Nei. Jeg har ikke møtt henne. Orienteringen skjer i kveld.
Men det er helt sykt. Det merker jeg allerede.
Ja. Jeg ringer igjen i morgen.
RAY
-Hallo? -Hei.
-Lars? -Har du glemt stemmen min allerede?
-Hvor er du? -På en syk spa-greie.
Nå igjen?
Kult.
-Det er for jobbens skyld. -Ja vel.
Jeg blir frakoblet en ti dagers tid. Jeg ville si ifra i tilfelle…
Jeg vet ikke.
Hvor du drar, er ikke lenger min sak, Lars.
Eller hva?
Greit.
-Så… -Kos deg.
Ray…
Så mange regler her. Å tyvlytte burde være på listen.
Hvorfor har du telefon?
-Det har jeg ikke. -Nei, nei.
Du har bare en klokke og trådløs.
-Lars Lee. -Zoe Marconi.
Hvorfor er Zoe Marconi på Tranquillum?
Altså… Foreldrene mine.
Og hva med Lars Lee? Og hvorfor er stedet sykt?
Det er de vel alle sammen. Velvære-resorter.
De er lagd for å ta penger fra rikfolk.
Og få dem til å føle seg bra underveis. Det er bare tull.
Men du bruker penger på det og føler deg bra likevel.
Jøss. Du og jeg kan faktisk bli venner.
Og hva ville…Ray ha syntes om det?
Hei, kjære. Det er meg igjen. Jeg legger igjen en ny melding.
Jeg kommer til å være frakoblet i noen dager.
Jeg er på et velvære-resort.
Så du får ikke tak i meg. Ikke det at du bryr deg…
Beklager.
Jeg er glad i deg. Det er…
Ja, glad i deg.
-Jeg må ta telefonen, Tony. -Jeg ringte bare til datteren min.
Jeg skjønner. Men vi har regler. Så kan jeg få telefonen?
Hør her. Det er ikke meningen at jeg skal være her.
Hele greia var litt tilfeldig.
Jeg hadde en elendig dag, og så googlet jeg "spa".
Og så skrev jeg "dyreste" og fant dette. Men nå som jeg er her…
Vi tror ikke på "tilfeldig" her.
Telefonen, takk.
Takk, Tony.
Dette blir bra for oss.
Jeg føler det på meg.
-Hva syns du? -Det føles bra nå.
Jeg tror at mineralbad er "afrodisiakiske".
-Er det et ord? -Jeg tror at du fant det på nå.
-Det burde være et ord. -Ja.
Husker du etterpå?
Vi feiret på Two Bunch, og de måtte be oss om å dra.
For vi knullet så mye i de varme kildene.
Ja. Det var helt sykt.
Så sprøtt.
Å, kjære vene.
-Hallo. -Hei!
Forstyrrer jeg?
Jeg vil absolutt ikke forstyrre en romantisk stund.
-Bare kom. -Jo flere, jo bedre.
Jeg har bare sittet i bilen.
Ja vel.
Herlig.
Å, beklager. Napoleon Marconi.
-Hei. -Ben Chandler. Kona mi Jessica.
Hyggelig å hilse på dere.
Det er ikke du som kjører Lamborghini, vel?
-Jo. -Fy flate!
En sånn skulle jeg gjerne ha sittet i.
Før alt dette er over.
Ja vel.
For jeg er bare en lærer. Vi kom inn hit på rabatt.
Du kan få sitte på. Kanskje du kan få prøve den.
Å, herregud. Tuller du?
-Nei. -Jøss. Takk.
Lærere gjør en beundringsverdig jobb.
-Tilbudet gjelder bare bilen. -Gi deg.
Hva sa du?
Du vil visst prøve kona mi.
-Nei. -Kjære vene!
Det var ikke… Du er åpenbart…
Nei. Jeg lover. "Du skal ikke begjære…"
Jeg er en lykkelig gift mann og en mann av mitt ord.
Høres bra ut.
Men jeg må passe på deg. For kona mi er litt av et stykke.
-Jaså? -Ja. Hun er veldig tiltrekkende.
Såpass at kallenavnet mitt er: "Han der? Seriøst?"
Folk ser på meg og tenker: "Han der?"
Jeg skjønner. Det var morsomt.
Du hører neppe det, for du er tiltrekkende.
-Og du kjører Lamborghini. -Takk.
Jeg skal holde kjeft.
Hvis du lar meg prate lenge nok,
finner jeg alltid bæsjen, og så tråkker jeg i den.
Ja vel. Så jeg skal…
…forflytte meg…
…hit.
-Hyggelig å hilse på dere. -I like måte.
Å, for et usedvanlig sted!
-Tuller du? -Bare én.
En før hver runde.
Alvorlig talt. Vi er en helseresort.
Én sigarett tar ikke livet av meg.
Og den får meg til å takle gjestene bedre.
Og med denne gruppen…
Hva er det med denne gruppen?
Det virker bare som om vibbene er litt ladet, ikke sant?
For mange tilfeller i kurven.
Masha vet hva hun gjør.
Hva mener du med at hun kuraterer?
Hun setter visst sammen gjestene som en cocktail.
-Rart at jeg ble med. -Du er vel helt på trynet.
Å, bare et vanlig rasshøl.
-Å. Hei igjen. -Hei.
-Føler du deg bedre? -Ja. Takk.
Godt å høre.
Det var fint å dele det med deg.
-Ha et fint liv. -I like måte.
-Jeg får det fram i folk. Et talent. -Å. Namaste.
Vet noen hvor de er? Eller skal vi orientere oss selv?
De har nok forlatt oss med vilje.
-Hvorfor det? -Som i "Law & Order".
De lar de mistenkte være alene for å myke dem opp.
-Har du truffet henne? -Ja.
Sa hun hva vi kunne forvente?
Lidelse.
-Sa hun det? -Jeg har lav smerteterskel.
-Hva annet sa hun? -Det var egentlig det.
Bare at alle kom for å føle lidelse. Jeg føler på meg at hun vil gi oss det.
Namaste.
Velkommen til Tranquillum House.
Dere er ved foten av fjellet, og toppen virker umulig å nå.
Jeg skal hjelpe dere med å nå den.
Om ti dager skal dere dra herfra som et annet menneske enn dere er nå.
Dere skal dra fra Tranquillum House og føle dere lykkeligere, sunnere…
…lettere…
…friere.
Den siste dagen kommer dere til meg og sier: "Masha, du hadde rett.
Jeg er ikke den samme som jeg var. Jeg er kurert.
Jeg er fri.
Fri fra de negative vanene, kjemikaliene og giftene
og tankene som holdt meg tilbake. Mitt sinn og min kropp er renset.
Jeg har forandret meg på måter jeg ikke kunne se for meg."
Gikk dere gjennom veskene våre? For jeg mangler noen ting.
Ja. Sjokolade og vin. Og Frances også.
Begge deler har antioksidanter, så…
Jeg mangler også ting. Dere får ikke stjele tingene våre.
Nå er du min, Tony. Og du vil være min.
Du vil at jeg skal se deg og fikse det jeg ser.
Si meg: Føles noe av dette tilfeldig?
Svar. Føles det tilfeldig?
Nei.
Hva er det, vennen min? Hva er det?
Jeg er så lykkelig.
Du er alt jeg håpet på.
Beklager. Du vil at vi skal overgi oss til din omsorg,
men vi vet ingenting om deg. Hva er bakgrunnen din?
Bakgrunnen min er at jeg døde.
Jeg kom hit fra Russland, og jeg jobbet.
Og jeg jobbet og jeg jobbet og jobbet. Og jeg forbrukte.
Jeg klatret, jobbet og bygde et firma.
Jeg jobbet, forbrukte, gikk over folk og gjennom folk. Og så…
Jeg ble skutt i en garasje, og jeg var klinisk død.
Denne mannen førte meg tilbake til livet.
Han skar i brystet mitt og strakk seg inn i meg.
Akkurat som jeg skal inn i dere.
Metaforisk sett har dere alle kommet hit for å dø.
Jeg skal få dere tilbake.
Det kan være fødsler i dødsfall. Tragedie…
…kan være en velsignelse.
Jeg vet det. Jeg var direktør, og så bang!
Jeg var ei lita jente. Jeg syklet på sykkelen min.
Jeg fant igjen gleden og uskylden.
Unnskyld meg. Dette er ikke passende.
Jeg bestemmer hva som er passende.
Du kjenner historiene våre.
Døden blir ikke deres historie.
Zoe…
-Hun har det bra. -Nei. Hva er galt med deg?
Gå til midten, Heather.
Gå til midten.
Jeg foretrekker at du ikke gjør gruppa opprørt.
Du foretrekker at jeg ikke gjør gruppa opprørt?
Jeg foretrekker at du ikke gjør gruppa opprørt.
Vi kom hit for å trekke oss tilbake. For å slippe unna.
Ingen trekker seg tilbake. Du slipper ikke unna.
Du vet ikke hvorfor vi er her. Skal du virkelig kødde sånn med oss?
Lapochka.
Dette er Tranquillum. Jeg skal kødde med dere alle.
Tekst: Morten Gottschalk
En del av helbredelsen er å finne såret.
Det var derfor du valgte oss ut, hva? Demonene våre utfyller hverandre.
Dette er en særlig ustabil gruppe.
Hvem tror du du lurer?
Jeg har blitt en vits.
Si meg, hvorfor elsker han deg ikke lenger?
Jeg vet ikke.
Selv om jeg kan bli voldelig, er jeg ikke voldelig.
Klodens største problem er overbefolkning, og de bare pumper dem ut.
Utrolig at du fortsatt er singel.
-Jeg skulle aldri ha kommet hit. -Jeg er bekymret for deg.
-Du trenger ikke det. -Jeg trenger ikke, jeg…
Jeg vil.
Tenk på løgnene vi har fortalt, folkene vi har såret…
-Hva vil du ha? -Jeg vil ha sønnen min tilbake.
Er det det du gjør? Får folk til å avsløre hemmeligheter og bruker dem mot dem.
De er på sine knær og trygler om å bli frelset.
Start protokollen.
De blomstrer.
Jeg har ikke følt meg som meg selv.
Jeg vet ikke hva Lars er, men han er ikke bare en gjest.
Du ser ut til å bli sykere.
Det er ingenting å frykte.
Dere skal alle dø her.
Er Masha gal, eller vet hun hva hun gjør?