Jsem Masha.
Prý totálně mění lidi.
- Já se chci transformovat. - Hodně štěstí.
Jste závislák, Tony.
Mohl jste jet na mnoho míst, ale přijel jste sem.
Jde o mého bratra Zacha. Zemřel před třemi lety.
- Jsem naštvaná. - Na mě?
Jo. Že jsi neustále tak optimistický.
- To bylo zajímavé. - Buď otevřený, prosím.
Ještě to nevydali.
Možná měl nezákonnou kopii.
- Co tam stálo? - Že se mu to moc nelíbilo.
- Mami! - Zlato!
Je Masha šílená, nebo je vážně tak dobrá?
Měla jsi pravdu, Delilah, je to obzvlášť nesourodá skupina.
Zahájíme Protokol. Ten nový.
Už jsem se rozhodla.
Je to vzrušující.
ÚPLNĚ CIZÍ LIDÉ
Dnes se odevzdáváme zemi.
Co?
Asi jsem slyšel křik.
- Já fakt nic. - Promiň.
Nestojí ti.
A ty nejsi moc vlhká.
- Jsem. - Ani ne.
Věděla bych to jako první.
Možná máme odlišné představy...
Odlišné představy?
- Podle mě to není dost, podle tebe jo. - Co?
A sakra.
Do prdele.
Dobré ráno.
Ahoj, zlato.
Ty zuby si čistíš nějak energicky. I na tebe.
- Dnes mám den s Mashou. - Co?
Mám den s Mashou. Sezení ve dvou. Jak báječné.
Proč báječné? Víš, co můžeš očekávat?
Ne. Vůbec. Je to jako skok do řeky. Prostě uvidíš, kam tě zanese.
Řeka tě vždy vezme po proudu.
O to asi jde.
- Co můžu udělat? - Nic, je to v pohodě.
Jak jsi říkal, vydržíme to.
Ahoj, zlato.
Richie, jsi smutný. Co se děje?
Co je? Musíme ti vyčistit ty zuby, jo?
- Něco se děje? - Vyděsila jsi mě.
Dostáváš výhrůžky. Tohle je další?
Nebojím se.
Vážně ne.
Myslíš, že je to Connelly? Jeho rodina?
To dává smysl, ne?
Co? Vyhrála jsem. K zanedbání nedošlo.
To neznamená, že to přešli.
Kdo jiný by to mohl být?
Může to být stalker, konkurence,
můj bývalý manžel nebo...
Kéž bych to mohla zúžit.
Nejsou připravení.
Vážně si to nemyslím.
Delilah.
Delilah, můžeš mi v tom věřit?
Někdy mám pocit, že mi stále nevěříš.
- Ano. Vezmi si ji. - Děkuju.
No tak. Přestaň se tak strachovat.
Dobře. Dobré ráno, Zoe. Dobré ráno, Carmel.
- Páni. Dobré ráno. - Vítejte.
Vítejte u třetího dne.
Dobré ráno, Yao.
Nevím, kde Masha tu matraci vzala, ale bože, je naprosto dokonalá.
Heather, jak se dnes cítíte?
Dobře. Vyspala jsem se úžasně.
- Co ty, zlato? - Jo, dobře.
Je to dobré.
Proboha, jak lahodné. Je to fakt mňamka.
- Má den s Mashou. - Mám strach, ale pozitivní.
- Dává to smysl? - Já mám migrénu.
Dobře, ranní program.
Po snídani máme meditaci a pak začneme půst.
Nemám smoothie.
- Tady. - Skvělé.
Podívejte se na to.
Jo, fakt děsně roztomilý.
Na co to máš? Já nemám ani advil.
Někdo má opravdové problémy.
Mám nemocná záda.
- Tvůj Heimlich jim nepomohl. - Užila sis to.
Nechci být vlezlá, ale co mi tu uniká?
Včera mě chtěl zabít vínem.
Mohla bych dostat hroznové víno?
Mám problém s hladinou cukru.
Ten půst musíte brát vážně.
Je to tedy ne?
Beru to vážně. Kdy máme další jídlo?
Večeře. V sedm večer.
- Šajze! - V sedm? To je za jedenáct hodin.
Celý den budeme venku, a pokud budete mít hlad,
v areálu si můžete najít cokoliv.
Dnes se spojíme s matičkou zemí.
Budeme žít z toho, co nabízí.
Můžu se zeptat...
To je jedno. V pořádku.
- Povídejte. - Prosím.
Výborně.
Když cítím stres a napětí,
obvykle mi pomáhá o tom mluvit.
A napadlo mě, jestli se to může. V rámci naší skupiny.
- Samozřejmě. - Určitě. Výborně.
Cítím napětí mezi Jessicou a Benem. Co se děje?
- Prosím? - Spíš jde o to, co se neděje.
Pardon. Měla jsem mlčet.
Co tím myslíš? Co se neděje?“
Nic. Byl to omyl.
Co jsi jí o nás řekla?
- Pardon. - Nic.
Musí být velmi intuitivní.
- Pardon. - Poslyšte, jste tu s přáteli.
Moc se vám uleví, pokud si o tom promluvíte.
Vyřeš si tohle, kámo. Jsi hovado.
Delilah, chci nahlásit Bena na HR.
- S kým to mám řešit? - Larsi.
Nebuďte tak nepřátelský.
- Tak to hodně štěstí. - Promiň?
- Prominout ti? Vzpomínáš si? - Ne.
To jsi řekl v tom obchodu.
Řekla jsem, že chci být přeměněna,
a ty jsi mi řekl: „Hodně štěstí.“
Páni, vážně sis to důkladně promyslela.
Vážně, zlato, pořiď si vibrátor.
- Trochu upusť. - Jo?
Dobře. Zpět k programu, prosím.
Od devíti do desíti je meditace.
V 10:15 běh v pytli. Napoleone, v 11:00 máš Mashu.
- Počkat, řekl jste běh v pytlích? - Ano, řekl.
Cvičení v kombinaci se smíchem snižuje úroveň stresu a napětí,
což se nám hodí.
- Já v tom skákat nebudu. - Taky ne.
Tony, kvůli kolenu nemusíte,
a Frances, pokud vás bolí záda...
- Opravdu ano. - Nic se neděje.
Ale je to nejoblíbenější aktivita.
Nikdo toho nikdy nelitoval.
Marconiovi se účastní.
Chci být v týmu s Marconiovými.
- Jo, Carmel. - To je ono.
S pytli si asi hrajete rádi.
To se vsaď. Kroutím se jako Tigger. Sleduj!
Mohl bys na olympiádu.
Vyskočíš do stropu!
Každý má svůj pytel, nebo v něm můžeme skákat s někým?
- Larsi... - Pokud jo, chci Jessicu.
Jsem gay, ale chci Jessicu.
To je od tebe tak milé.
To jsou ale drápky. Bože, vážně ostré.
Pokud to nebude s Carmel, která mě děsí.
Zmlkni!
Masho?
Ano.
Došlo k incidentu.
Carmel napadla Larse.
Fyzicky?
Začala ho škrtit, ale vyřídili jsme to.
Teď je s Yaem.
Má problémy s hněvem. Asi je lepší, že se to projevilo takhle.
Než jinak?
No tak. Máš svůj den, že?
Nebo ne?
Jinak k našemu předchozímu rozhovoru,
myslím, že bychom měli postupovat trochu obezřetně, ne?
Beru na vědomí.
Je dobře, že se vyzýváme.
Posiluje nás to, že?
Jde jen o osobní růst.
Carmel je v arboretu.
A Lars je v pořádku.
Vidíš, vše je v pořádku.
Není třeba se strachovat, ale Delilah je napjatá.
Podle mě ji zanedbáváš, Yao.
Je opravdu skvělá.
Doufám, že to umíš ocenit.
Umíš?
Umím.
Je opravdu dobrá.
Svůj tým miluju.
Chceš zazvonit.
No tak, hrdličky, jdeme.
Sakra.
- Hej. - Jo.
Jsi v pohodě? Vypadáš bledě.
Jo, jsem v pohodě. Jen prostě medituju.
- Jsem s vlastními myšlenkami. - Jo, to znám.
Poslyš, mohl bys ostatním neříkat
o tom mém internetovém podvodu,
protože je to... Postě ponižující.
- Proč jsi mi to řekla? - Nevím.
Asi jsem si nemyslela, že bys mě soudil.
Jo. Nikomu o tom ani nepípnu.
- Díky. - Dobře. Jdeme meditovat.
Sluneční paprsky na vás prší
jako blikající proužky zlata.
A od hlavy až k patě...
vás naplňují...
vděčností a radostí.
Přijde další den a další šance.
Jsem tady, Tony, sdílím to s vámi.
Ahoj.
Rád tě vidím.
Jdeš do toho? Je to dobrý nápad?
Soutěži prostě neodolám.
- Co tvoje výmluva? - Určitě to zvládnete?
To je milé. Nezúčastním se, jen se socializuju.
Hodně štěstí.
- Dobře, rozdělíme se. Marconiovi. - Ano!
A Carmel.
Proti Benovi, Jessice, Larsovi a Tonymu.
Budeme v tom vypadat tak směšně.
Ty? Nikdy.
Dobře. Tudy, dámy.
Zkusíš to i s tím kolenem?
- Výsměch, Karen? - Nedáš to?
- Heather. Jmenuje se Heather. - On to ví. Vtipkuje.
Dobře, hlavně buďte v bezpečí.
Takže žádné šílenosti.
Pamatujte, cílem je zábava, smích a hra.
Pozitivní přínosy, které byly zdokumentované na klinice Mayo.
To je ono! Fandím vám všem!
Jo, natřeme vám to. Máme lepší formu.
Marconiovi se porazit nenechají!
Mám šelest na srdci. Nevadí to?
Dobře.
Připravit a teď!
Dělejte!
To je ono!
Do toho, Tony! No tak!
Rychle!
Ano.
Vyhraju!
Dobře, máš to v kapse! Máš...
Panebože! Co? Co se děje?
Vyhraju!
Vyhrála jsem!
Vyhráli jsme!
To je proti pravidlům.
- Neskákala. - Uklidněte se.
Klid.
Promiňte. Žádné pravidlo neříká, že musím skákat.
- To je pravda. - Ne. Vidím to poprvé, ale...
Smí se to, jo.
Odkud to vůbec umíš?
Bývala jsem roztleskávačka.
- Bože! - Dobře!
Gratulujeme vítězům.
Namaste poraženým.
Jo, dobře.
Máme 40 minut volna a pak divočina.
Oběd na vás čeká venku. Večeře taky.
Večeře?
V sedm jsou smoothie, ale jinak...
Nemůžete nás nechat hladovět.
Je tu spousta ovoce. Ořechů.
Někde tu roste i hruškovec. A je tu řeka.
Řekou se nenajím.
Máme aspoň pruty?
Žijeme ze země, Bene. Takže...
- To se nepočítá? - 40 minut, lidi.
A namažte se.
- Dobře. - Dobře.
Tím se nenajím taky.
333-000 NEMŮŽU OD TEBE ODTRHNOUT OČI
Pojďte prosím dál.
- Zdravím. - Napoleone.
- Vítejte, jak se dnes máte? - Díky. Fantasticky.
Vzpamatovávám se z potupné porážky ve skákání v pytlích, ale...
Báječné.
Chtěl jsem vám říct, že jsme vám moc vděční, že tu jsme,
i když to tak...
možná nevypadalo.
Heather byla...
Nemohla uvěřit, když jste nám snížila cenu. Bylo to velkorysé.
Jak je na tom?
- Dobře. Děkuju. - Prosím.
Posaďte se.
Takže je na tom lépe?
Onehdy byla nad propastí, jak jsem to pochopila.
Nikdy by... Ona jen tak...
Obdivovala výhled.
Jo.
Jo, nikdy by. To by neudělala.
Začneme znovu?
Jak se má vaše žena? Jak se má Heather?
Heather je zlomená.
Náš syn si vzal život.
A Heather je zlomená.
- A co vy? - Já jsem v pořádku.
Samozřejmě, že mě na nějakou dobu přemohl žal...
Ale to se stává.
- To se stává? - Ano. Stává.
Sebevražda je v Americe nejčastější příčina smrti, hlavně u mladých lidí.
Asi měsíc jsem probrečel do polštáře. „Proč já?“
Ale když se podíváte na statistiky, lepší otázkou je: „Proč ne já?“
Děje se to všude.
Takže nejste zlomený.
Bolí to, to samozřejmě, ale...
A ta ironie...
Ironie?
Napoleone, jaká ironie?
„Nesejde na tom, jak úzká je brána, já jsem pánem svého osudu,
já jsem své duše kapitánem.“
„Do tmy, která mě halí, černé jak peklo od pólu k pólu.“
Neporažený.
Jo. Máte zlatou hvězdičku.
Učím na střední. Což víte.
A všem mým studentům prostě říkám,
že jsou pány svých osudů.
A Zach se rozhodl být pánem svého osudu po svém. Však víte.
- Ironie. - Moc mě to mrzí.
Vaše ztráta mě moc mrzí, Napoleone.
Děkuji vám. Je to náročné.
Ale nejsem zlomený.
Pokračujeme, protože musíme, že?
- Jaká je alternativa? - Přesně.
Ráda bych něco zkusila.
Samozřejmě, proto tu jsem.
Skvělé. Dobře.
Tak zavřete oči.
Dýchejte.
Představte si svého syna Zacha.
- Promiňte. To... Teď ne. - Dobře. Ne. Samozřejmě. Rozumím.
Představte si cokoliv. Úplně cokoliv.
Zavřete oči.
Nechci přijít pozdě na hledání potravy.
Avokád je tu prý jen omezené množství.
- Napoleone, prosím. - Přijít o guacamole...
Prosím, zkusíte to?
Cokoliv. Je mi to jedno. Třeba šálek kávy.
Cokoliv. Vesmírnou loď. Úsměv vaší ženy. Cokoliv.
Pak můžete jít, slibuji.
Jen zavřete oči.
Zavřete je. Ano, to je ono.
A představte si cokoliv.
To je ono. Co jste viděl?
Viděl jsem sám sebe.
Jak jím lahodné avokádo.
- Budoucnost. - Jo.
Můžu jít, Masho? Prosím?
Můžete.
Pokračujte, Napoleone.
Jasnačka.
Co tyhle houby? Jsou jedovaté?
- Některé ano, některé ne. - To mi pomohlo!
Navrhuju držet se bobulí a listové zeleně.
Nejde o hledání jídla.
Jde o propojení se zemí. Musíte ji vážně cítit.
Jo. Pokud se nepropojím se škumpou, na níž mám alergii.
- Yao, na okamžik. - Ano.
Dnes ráno jsem necítil účinky mé snídaně, chápete?
Ne, nechápu.
Mé léky. Snížili jste mi dávku?
Tony, ten prášek jste si vzal a spolkl ho.
Jo, poslyšte, necítím se moc dobře, ano?
A mrzutý si s ostatními nerozumím, jo?
Rozumím.
- Na co civíš? - Vím, kdo jsi.
Jo?
Byl jsi mi povědomý, nedošlo mi to.
Ale už vím. Jsi Smiley Hogburn, že jo?
Co? Panebože.
Bene, máš pravdu, je to on.
Krucinál, co se stalo, kámo?
Tak jsem to nemyslel.
Kdo je Smiley Hogburn?
Hvězdný tight end Niners.
- Jako Gronkowski před ním. - Byl jsem lepší Gronkowski.
- Mohl jsi být v síni slávy. - Věděl jsem, že jsi slavný.
- Já to věděl. - Víš, jak jsem tě poznal?
Podle tvého vítězného tance.
To jsi dělal po touchdownu.
Byl jsi tátův oblíbený hráč.
Tátův bílý oblíbený hráč.
Možná druhý, miloval Bretta Favreho, ale v top tři určitě.
- Sakra, jsi Smiley Hogburn. - Ne.
Smiley Hogburn už neexistuje, jo? Jsem Tony.
Chápeš mě? Tony!
A Tony potřebuje prášky.
Jsou tu nějací hadi?
V této oblasti je 33 druhů hadů.
Nemusím jednomu ukousnout hlavu, abych něco dokázala, že ne?
Jessico?
Nikdy nedělej nic, co ti není pohodlné.
Tím myslím tady a ani kdekoliv jinde.
- Možná hlavně tady. Dobře? - Dobře.
Co to znamenalo? Jako by to něco znamenalo.
Zlato, jaro ještě nepřišlo
Hezká písnička.
Pouštěl mi ji můj syn.
Zpíval vážně nádherně.
To se vsadím.
Co se děje?
Tahle část je naprosto dobrovolná.
Ale nebudete litovat.
Mami.
- Jsi nahá. - Dobře.
To je nádhera!
- Tady. - Vy jste ale divošky!
- Gramtastické. - Co?
Instagram. Co nemůžeš zveřejnit, to není skutečné, že?
Vypadáš spíš na Facebook.
Ne, mé děti jsou jako ty, tragicky závislé.
Kdyby viděly tvůj profil, uctívaly by tě.
Opravdu se omlouvám, pokud jsem tě odhadla špatně.
Ale pokud ne, táhni do háje.
Mami! Aspoň se otoč...
Je to jen tělo. A maso.
Bože!
Frances?
Ne. Ne, děkuji.
S cenou všech injekcí kolagenu, chemického peelingu
a všeho, co nepřiznám,
jsem své kosmetičce určitě stihla zaplatit dům na pláži.
Tohle slunce nikdy nespatří.
Dobře.
Mluv se mnou takhle ještě jednou...
A co? Zbiješ mě?
Zavržení nemáš ráda jen ty?
- Nezavrhuju tě. - Ale ano!
„Bože, roztleskávačka. Instagram.“ Prostě táhni někam!
- Žádný jsem asi ještě neviděl. - Jo.
- Tady je. - Co?
- Přímo tady. Vidíte ho? - Ano!
Hruškovec. Ahoj!
- Díkybohu, umírám hlady. - Já taky!
Co to...
Jedno.
- Ještě je brzy. - Cože?
To jsme jako v nějaké reality show?
Dobře, co jablečný sad?
Teprve pučí. Ale rostou borůvky, je tu něco zeleného.
Ještě je brzy...
Hej, slíbil jste nám jídlo.
Je tu, jen ho musíme najít. Nemá to být snadné.
Evidentně ne.
Poddejte se řece, dámy.
Ví, co dělá.
Bože, mami.
Naprosté odhalení zepředu, vážně...
Dřív jsi nahá běhávala pořád.
Jo, v pěti.
- Tvé tělo mám ráda. - Panebože. Kdo jsi?
Carmel, otočíš mě? Chci vidět druhou stranu řeky.
Nádhera!
Tohle je celkem dobré.
Ořechy obsahují hodně tuku. A taky antioxidanty a Omega-3.
Chci se vrátit.
- Potřebuju léky. - Odkdy oxy bereš?
To kvůli zranění?
Do toho ti nic není.
No tak. Řekni nám to.
On nám své tajemství řekl taky.
Vážně?
Jo. Že jsi hovado.
Drama Marconiových zatím bylo plně na odiv.
To teda jo.
Tvé zranění jsem viděl stokrát.
Na ESPN pořád dávají nejlepší okamžiky,
nejhorší zranění, jsi za Joem Theismannem.
Paráda. Změňme téma.
Mluvme o tobě, Bene.
Řídíš lamborghini. Jaký máš příběh?
Žádný nemám.
- Nemám. - Každý má nějaký.
Hlavně lidé, kteří tvrdí pravý opak.
Je mi líto. Nikdy jsem nebyl důležitý. Nic jsem neudělal.
Jak si vyděláváš?
Nevydělávám.
Vyhrál jsem loterii.
22 milionů dolarů.
Fíha! Páni!
Nikdy jsem nehnul prstem.
Chtěl jsem mlčet.
Sdílení je nakažlivé, Bene.
Díky za upřímnost. Je to velký krok.
No tak, někde jsi pracoval.
Rozvážel jsem jídlo.
Moc jsem nevydělával, ale mělo to smysl, víte?
Něco prostého, co lidem zlepšovalo den.
Prostě na tom záleželo.
A paf.
Vyhrál jsem loterii a všechno je to pryč.
Žádný smysl. Žádný význam.
No tak. Pořád máš Jessicu.
Alespoň prozatím.
Co s tebou sakra je, kámo?
Proč musíš pořád čeřit vodu?
To byl vtip. Promiň.
Už to začíná unavovat.
Ben se nám svěřil, byl k nám naprosto upřímný.
A ty ses do toho jen tak vysral. Proč?
Kámo, cením si toho, ale nechci, aby mě někdo litoval.
Vyhrál jsem loterii, ne?
Já spíš lituju Larse.
Můžeme už jít?
Tohle je vážně fajn.
Nic lepšího jsem necítila a nevím proč.
Já taky. Mé tělo se chce neustále vynořit.
A v tomto jezírku vyplouvají na povrch také city.
Chce se někdo o něco podělit?
Cítím se báječně.
Já taky.
Cítím se víc sama sebou, což jsem dnes nebyla.
Chceš to rozvést, Carmel?
Proč ses necítila sama sebou?
Utrhuju se na ostatní a...
Jessica mi řekla, ať si trhnu.
Takže mám podezření, že jsem jí něco udělala. Udělala?
Zavrhla jsi mě. Říkala jsem ti to. Celou dobu jsi mě tu prostě soudila.
Že jsem roztleskávačka, kvůli Instagramu...
„Co nemůžeš zveřejnit, to není skutečné, že?“
A to tě naštvalo?
Jo, protože je to pravda.
Každé ráno se dívám, jestli si lidé myslí, že jsem krásná.,
Je to ubohé.
Nemyslíš si, že jsi krásná?
- Ne. - Proč ne?
Vždyť je to vidět.
Mám povislá oční víčka, příliš obrovská stehna,
nemám ploché břicho, mám obrovské póry, velké kyčle,
křivou vlasovou linii a blbý pihy,
kterých se nejde zbavit ani laserem...
Dnešek je dobrý den.
Cítím se tak špatně, že jsem tě trochu nenáviděla.
Můj manžel mě opustil kvůli mladší ženě.
A když tě někdy vidím, mladou a krásnou ženu, tebe,
chci prostě udělat... „Bum.“
Do obličeje.
Nikdy bych to neudělala, vážně.
Cože? Chceš mi jednu vrazit?
Stydím se za to, ale ano.
To je super.
Frances.
Na co myslíš?
Že bych si přála to všechno sepsat.
To je hrozné.
V tomto nádherném prostředí mám pět nádherných žen
a nejsem ani trochu přítomná.
Jen to zaznamenávám, pro srovnání.
Nejste pro mě skuteční lidé.
Omlouvám se...
To ta síra.
Nevím, proč to říkám.
Mám otázku.
Kdy naposledy jste měly sex?
Mami.
Nemusíš odpovídat. Měla jsi sex?
Přestaň!
Jen se ptám, jestli si to někdo z vás pamatuje.
Protože já ano.
Přesně vím, kdy to bylo. Bylo to před třemi roky.
- Ne, prosím. - Vědět, že je to naposled,
zapamatovala bych si detaily.
Bože.
Asi to bylo dobré, tvůj otec je skvělý milenec.
Sice je to ňouma, ale umí jít na věc.
Bylo to dobré.
Protože sex je dobrý. Ne?
Jistě.
Ale já už prostě nemůžu.
Napoleon možná ano.
Měl by mít románek, zatímco tu jsme.
Mohl by ho mít s tebou.
A mohla bys o tom napsat.
- Jsi v pořádku? - Je mi...
Je mi báječně.
Jak je to možné?
Necítím se dobře.
Vítej v klubu. Říká se tomu podvýživa.
Ne, je to něčím jiným. Točí se mi hlava.
- Protože hladovíte. - To ano.
Slyším zvonění. Slyší ho někdo taky?
Říkal jste, že tu bude jídlo.
- Je tu. - Jo? A kde sakra je?
Ovoce ještě nedozrálo
a měli jsme jen pár ořechů, které byly naprosto nechutný.
Před devíti hodinami jsme měli smoothie. Nelidské.
Tony, nadechněte se.
A ten vzduch si strčte někam. Tím se nenajíme.
- Ty, máš příděly? - Já?
„Já.“ Jo, ty.
- Určitě máš tajnou skrýš. - Jo.
Jo, určitě by ses nepodělil.
Ahoj!
Dnes bude k večeři jen smoothie?
Nebuď směšný.
Podle pravidel si můžeme „najít cokoliv“, že?
Jo, no...
Etický masožravec.
Člověk má jíst to, co je ochoten zabít.
Bílkoviny nezní špatně, co?
Zešíleli jste?
- Ahoj, prtě. - Zešíleli!
To nic. Třeba se po malém jídle vzpamatujeme.
Ahoj, kůzle.
Pardon. Za chvíli se vrátím, hoši.
- Děláš si srandu? - Tony!
Zastavte ho! Kriste!
Tony! No tak! Tony!
Vítejte zpět. Jaký byl váš den se zemí?
- Bylo to zajímavé. - Jo?
Ne, vlastně to bylo úžasné.
Cítím se zvláštně.
- Kdo si dá barbecue? - Co to sakra je?
Zabili jste ho?
Žijeme ze země, kotě.
Zabili jste ho?
Sníst můžeme vše, co tam najdeme.
A moc toho nebylo.
Vážně jste takoví barbaři?
Chtěla, abychom byli barbaři. Že?
Chtěla. Ano.
Dobrá práce.
- „Dobrá práce“? - Vy jste pro?
Jsem na vás hrdá. Cvičením bylo žít ze země.
Muž jako lovec a sběrač.
Předčili jste má očekávání.
Dnes budeme slavit.
Čeká nás velká hostina.
Dáme si dokonce i víno.
Proč se u slova „víno“ dívala na mě?
Tak u večeře.
- Glory! - Sleduje mě?
- Jak je? - Dobře, díky.
Chci svůj prášek. Ten opravdový. A to sakra hned.
Nebudu to jíst.
Jo. Samozřejmě.
To jsem já.
Pojď dál.
Jsi v pohodě?
Ano. Jsem.
Měl jsem zasáhnout.
Ne. Vedl sis dobře.
To ten nový protokol.
Všichni cítili moc.
Dobře.
To je dobře.
Omlouvám se.
Yao, neudělal jsi nic špatně.
Za tvou ztrátu, Masho.
Omlouvám se za to.
Omlouvám se.
- Frances! - Bože.
Co ty na to?
Přežívám, což třeba to kůzle říct nemůže.
Je to pokrytecké, protože maso jím.
A mám několik výjimečných kožených výrobků? Ano. Jsem vinná.
Ale prostě fyzicky zabít...
A to jsem myslela, že budeš milý.
Chybu jsi udělala už tehdy, když sis myslela, že jsem milý.
Víš, nějak se tu rozkřiklo,
že jsi byl profesionální fotbalista.
- Je to pravda? - Jo.
Jo, byl. Kdysi, jo.
A má nějaký důvod, proč ses o tom nezmínil?
Nikdy ses mě neptala, takže...
Předpokládala jsem, že jsi třeba v programu na ochranu svědků,
že o tom nemůžeš mluvit.
- Víš, tvůj problém... - Musíš mi to zúžit.
Že v něčem nejsi tak dobrá jako kdysi.
- O tom vím. - Chápu to.
Zažil jsem to, poznal to. Je to na nic.
Ahoj.
Tvoje máma se zřejmě baví. To je milé.
Milé? Možná. Znepokojující? Rozhodně.
Tancovat uměla vždycky.
Jen už jsem to nečekal.
S mámou něco je, tati.
Odráží se ode dna.
Všichni dnes působí trochu jinak, nemyslíte?
Chcete mi něco říct?
Jen to, že tu neblbneme.
Jo, ohledně toho.
Když jsme byli venku,
někdo mi z pokoje odnesl nějaké mé věci.
Opravdu? Jaké? Apple hodinky?
Zařízení k nahrávání, s jejichž vydáním jste souhlasil?
Chci je zpět. Hned.
Víte, co potřebujete, Larsi? Výcvik pro štěně.
Chtěl byste?
Mám srolovat noviny a stavit se u vás v noci?
Lákavé.
- Už se to nese. - Podívejte se.
- To chceš. - Páni.
Je to spousta masa.
- Působivé. - Je to jen bílé maso.
Vítejte. Tak na úspěšný den země.
Prý jste dnes úspěšně odkryli spoustu věcí.
Zaznělo mnoho pravd.
Tak na odhalování a vydávání nás samých.
- Ano! - Jsem pro. Na pravdu a nic než pravdu.
Chce někdo před jídlem říct požehnání?
Co smuteční řeč za kůzle,
které zemřelo, abychom se tu my teď mohli radovat?
Je to to nejmenší.
Podle mě se neúčastnilo dobrovolně.
Nic nevydalo, bylo prostě zabito.
Tak já.
- Ano, Napoleone. Povídejte. - Jo.
Prosím.
Dobře.
Leviticus čtyři. Pamatuje si to někdo?
„Je-li mu oznámeno, že se dopustil hříchu...“
Leviticus 4:23.
Zlato? Co...
Oslavovali jsme matičku zemi
a nejdřív jsem zaslechl zvonění,
zvuk zvonů v mé hlavě...
- v uších, zvony. - Tati?
Říkám modlitbu, Zoe.
A pak jsem to uslyšel.
Leviticus 4:23. Křik...
„Je-li znám hřích, jímž zhřešil,
tedy přivede oběť svou z koz,
samce bez poskvrny.
I položí ruku svou na hlavu toho kozla
a zabije ho.
A nabídne ho Hospodinovi.“
Napoleone.
O sebevraždách platí to,
že se často dějí bez varování.
Sklony k ní většinou nejsou.
Hlavně u teenagerů to může mít důsledek...
chvilkového rozmaru.
Impulzu, který trvá třeba jen minutu.
Není to neuvěřitelné?
A pak ta další věc.
Neúspěšní sebevrazi často tvrdí,
že první myšlenka po spolknutí prášků,
skoku nebo pořezání...
První myšlenka je: „Bože, co jsem to udělal?“
Pokud je pokus o sebevraždu zmařen, sebevražedné myšlenky se nemusí vrátit.
Zach byl...
impulzivní.
Vždy byl tak impulzivní, že, Zoe?
Noc předtím jsme byli dlouho vzhůru
a sledovali Takovou zvláštní rodinku. Žrali jsme to.
A vzhůru jsme byli o něco déle.
Proto jsem byl následující ráno trochu unavený.
Proto jsem na svém iPhonu zamáčkl budík,
když se spustil.
Pak mě vzbudil tvůj křik, když jsi ho našla dvě minuty po oběšení.
Takže...
Kdybych vstal, když jsem měl...
když zvonil budík,
šel bych k němu do pokoje a vzbudil bych ho jako vždycky.
„Vstávat a cvičit, kámo.“
Nebyla bys zlomená.
A ty bys pořád zpívala ve sprše.
Své 21. narozeniny bys oslavila se svým bratrem.
To kůzle jsem zabil já. Kdybych ho šel zachránit
a dostal ho od Tonyho, pak Leviticus říká:
„I položí ruku svou na hlavu toho kozla...
a zabije ho.
A nabídne ho Hospodinovi.“
Je to neúmyslný hřích.
Kdybych tehdy vstal dřív. Kdybych vstal dřív.
Bože.
Cpete do nás prášky?
Překlad titulků: Tomáš Pikl