Namaste! Üdv a Tranquillumnál!
Masha vagyok.
Nem akarják a könyvet?
Nem normális dolog üvöltözni, hogy: „Megszűntem létezni!”
Azért megyünk, mert problémáink vannak. Kettőnknek.
- Maga miért jött? - Fogyás.
Önbizalomnövelés. Testi és lelki átalakulás.
Máris jobban vagyok, komolyan.
Hát nem fantasztikus?
Vérvétel. Általános vizsgálat.
Mit mondott, mire számíthatunk?
Szenvedésre.
KILENC IDEGEN
- Hahó! - Helló.
- Jól vagy? - Igen. Jól vagyok.
Csak egy kis pánikroham.
Csak jönnek és mennek.
Néha eléggé kiborulok tőlük,
és nem akartam megzavarni a foglalkozást.
Hát, annak már így is, úgy is annyi.
Az apukád épp visszatartja az anyukádat.
Majdnem kikaparta Masha szemét. És valami halálról beszélt.
Azt már nem hallottam.
Ja, igen. A testvérem, Zach.
Három éve ment el.
Ezért jöttünk.
Most lenne a 21. szülinapja.
Vagyis a miénk, ugyanis ikrek voltunk.
De ő még a 18. születésnapunk előtt elment. Szóval...
Jó ég!
Hát tessék. Kitálaltam a Marconi család dolgait.
Mondjuk azokat már úgyis átkutatták.
Igen.
- Részvétem. - Semmi gond. Nem álltunk olyan közel.
- Jól vagy? - Igen. Csak levegőre volt szükségem.
- Helló. - Helló.
Beszélhetnék vele?
Ne, anya! Frances, ne menjen el!
Épp futni készültem. Futók vagyunk.
Majd még beszélünk!
Mesélt a fiáról.
Úgy sajnálom.
Köszönöm.
Arról nem volt szó, hogy átkutatják a dolgainkat.
Miért, maguk talán olvastak ilyet? Mert én nem.
- Vegyen mély levegőt! - Minden oké.
Nem veszek mély levegőt!
Ez bűncselekmény!
Átkutatják a szobákat? Elkobozzák a cuccainkat?
Ez az emberi jogok megsértése.
Receptre kapható gyógyszer volt a neszesszeremben,
és jó lenne, ha azonnal visszaadnák. Értve vagyok?
Yao, visszaadnád Tonynak a gyógyszereit?
Szuper. Köszönöm.
A vodkára is szüksége lesz, vagy nem arra szokta bevenni?
- Kapja be! - Hé!
- Nyugi! - Maga is bekaphatja!
Én sem így képzeltem ezt el. Csak úgy mondom.
Semmi baj. A gyógyulás része, hogy megtaláljuk a sebet.
- Ezért ránk esett a választása? - Mi az, hogy a választása?
Csak a jelentkezők kevesebb, mint 10 százalékát fogadja.
Mi is csak a kirakós darabjai vagyunk. Kiegészítjük egymást.
Pofám leszakad!
Mit keres a vendégeiben?
- Fájdalmat. - Lehetőséget.
- Az egykutya. - Magával kapcsolatban is így érez?
Igen? Az életét, a feleségét illetően?
Mindegy, „egykutya”?
- Ismerem a maga fajtáját. - Nem ismer.
Olyan megszállott, olyan tökéletes...
Megszűnt embernek lenni.
Mindenki más szemében meglátja a szálkát,
de a magáéban még a gerendát sem.
Lehet, hogy van, aki szenvedni jött.
De nekem abból bőven kijutott.
Nem sebeket feltépni jöttem.
Hanem azért, hogy jól érezzem magam.
Szeretnék négyszemközt beszélni.
Maga biztos nagyon okos.
Megszervezte ezt a tábort is.
De akkor sem értem.
Egy szakember se kobozná el
más receptre felírt gyógyszereit.
Maga gyógyszerfüggő, Tony.
Bárhova mehetett volna rehabra.
De maga ide jött.
Talán hogy rájöjjön, mi tette függővé.
Tudom, mitől lettem az, oké?
Három gerincműtét és egy térdsérülés.
Ez csak egy mese.
Ami lebénítja, és feljogosítja a viselkedésére.
Egy napja vagyok itt, és maga már mindent tud.
- Elvált, ugye? - Igen.
És két gyereke van.
Milyen a kapcsolatuk?
Így megy, mi? Így csinálja?
Beszéltet, aztán felhasználja ellenem.
Mi vagyok, két lábon járó bankautomata?
Elégedett az életével?
Hogy elégedett vagyok-e?
Ki a franc elégedett az életével?
Csak adja vissza a gyógyszeremet. Kérem!
Vegye csak be. Most.
És holnap reggel is. Mindennap.
Nem akarom kínozni.
Azt szeretném, ha biztonságban lenne. Ha meggyógyulna. Ha újra egész lenne.
Szerintem maga is ezt akarja.
Nem a gyógyszerei kellettek. Hanem a titka.
- Jézusom! - Sajnálom!
- Halálra rémített. - Sajnálom!
Ne lopakodjon így mások háta mögé!
Nem lopakodtam. Csak azt olvastam a brosúrában,
hogy vigyázzunk, nehogy valakit meditáció közben
zavarjunk meg.
Szóval ezért.
Értem. Én nem meditálok.
Csak bámulok a nagy büdös semmibe.
Ez az üdvözlő izé elég...
- Őrület volt. - Ja.
Akkor jó. Azt hittem, csak én őrültem meg.
Biztos egyáltalán nem érdekli.
Azért vonul ilyen helyekre az ember, hogy ezt elkerülje, de...
Nagy rajongója vagyok.
Ja.
A Nathaniel csókját háromszor olvastam.
Szerintem a világ legromantikusabb könyve.
Köszönöm.
- Szóval, magának mi baja? - Hogy mi?
A brit csávó szerint Masha mindannyiunkat kifejezetten valami
probléma miatt választott.
Maga olyan sikeres, szóval...
Oké, azt hiszem túl messzire mentem.
Mindent visszaszívok.
Semmi gond. Csak egy kis kikapcsolódásra vágytam.
Talán az a bajom, hogy nincs bajom.
- Dolgozik most valamin? - És a maga baja?
Házastársi problémák. Ja.
Ben én én épp egy hullámvölgyben vagyunk.
Ismerős érzés.
- Maga házas? - Most éppen nem. De voltam. Kétszer is.
Az optimista és a mazochista között mozgok.
„Látta őt.”
Ez a kedvenc részem a Nathaniel csókjából.
Azt írta: „Nathaniel látta őt.”
„Egészen addig fogalma se volt róla, hogy még sohasem látták őt azelőtt.”
„Mintha hazaérkezett volna.”
- Kicsit elcsépelt. - Nem is!
Ez a legjobb érzés a világon.
Mikor látnak.
Elfogad egy tanácsot?
- Nem muszáj. - De, jöhet!
Nem a regényekre, a zenére, vagy a filmekre hagyatkoznék,
hogy megtudjam, mi a szerelem.
Ezek hazudnak.
És mi mind hazudunk.
Aha. Mármint ja.
Szívpecérek vagyunk.
- Ezt most találta ki? - Azt hiszem.
Maga zseniális.
Megyek és...
- Köszönöm. Holnap látjuk egymást. - Ja.
- Hátha nem lesz... - Fura?
- Ja. - Reméljük.
- Jó éjt! - Jó éjt!
Szia, kicsim!
Legyen ez egy nagyszerű nap!
ISMERETLEN SZÁM: GRATULÁLOK! EZ AZ UTOLSÓ HETED A FÖLDÖN.
Micsoda víznyomás van a zuhanyban!
Istenien aludtam!
Fantasztikus nap lesz ez a mai, érzem!
Ha akarsz, még reggeli előtt zuhanyozz!
Azt mondták, 7-kor érkezzünk.
Farkaséhes vagyok, ami jó jel,
azt jelenti, beindult az emésztésem.
Lehet, kihagyom a reggelit, és futok egyet.
Szerintem a reggeli kötelező.
Elég pontos időbeosztásuk van, jobb, ha behódolunk nekik, nyuszifül.
Ennél jobban már nem tudok behódolni, Leon.
De te menj csak!
Nehogy elkéss, és megszegj egy szabályt!
Ez mit jelentsen?
A szabályok arra vannak, hogy betartsák őket.
Hogyan is maradhatna fent a civilizált társadalom enélkül?
Keresned kell a boldogságot, Heather.
Nem fog magától bekopogtatni.
Még a végén meglepődsz.
Tudod, mit mondtál nekem utána? Emlékszel?
Azt mondtad: „A dolgok okkal történnek.”
Miért mondtad?
Bármennyire szeretlek is, mert szeretlek...
Mondd végig!
Haragszom.
- Rám? - Igen. Amiért folyton ilyen vidám vagy.
Amiért próbálsz értelmet adni ennek a felfoghatatlan dolognak.
De főleg azért, mert magányossá teszel.
Olyan rohadt magányossá teszel!
Azt kérdezed, miért vagyunk itt? Azért, mert újra meg akarlak kedvelni.
Ezt nem érdemelted meg.
Mégis megkaptam.
Igen!
Szia, kedves!
Szia, drágám!
Sajnos el kell halasztanom az utat. Nagyon sajnálom.
Jaj, ne! Mi történt?
Ari autóbalesetet szenvedett.
Úristen, jól van?
Mesterséges kómába helyezték,
hogy könnyebben gyógyuljon.
Próbálom áthelyeztetni egy jobb kórházba...
Tessék, nyomozó úr. Megtarthatja.
Azt mondtam neki, hogy szeretem.
Képzeletbeli személy, én meg...
azt mondtam neki, hogy szeretem.
Sok magával egyidős és magához hasonló nővel megtörtént már ez.
- Jó reggelt! - Ennek az Instán a helye.
Hát ez olyan cuki!
És egészséges!
Egy álom. A tökéletes reggeli.
Ja, a semmit jól kell tudni tálalni.
Hogy s mint?
Fogytam!
Már épp meg akartam jegyezni!
Miért fogyózik? Nem is kövér.
Kösz. De szeretnék vékonyabb lenni.
De miért? Nem értem.
Miért vágyik erre mindenki rögeszmésen?
Szerintem ez nem igaz, Ben.
Ha közös vonást keres,
mind arra vágyunk, hogy picit jobban legyünk, mint tegnap.
Kevésbé vacakul, kevésbé magunk alatt.
Talán tévedek, de nem ez az élet lényege?
Hogy azonosítsuk a buktatóinkat, aztán túljussunk rajtuk?
Mondtam, hogy tehetséges író.
Jó reggelt mindenkinek!
Lássuk miből élünk! Itt más ül.
Tudom, hogy tegnap kicsit erősen indítottam,
de elnézést kérek, jó?
És ha bárkit is megbántottam...
Mindenkit sikerült. Bocsi.
Ez egy új nap, nem?
Valaki visszakapta a gyógyszereit.
Tudod, mit, Lars? Így történt.
Köszi az aggodalmat.
Ki vagy te valójában?
Mármint mélyen belül?
Ismerős az arca.
Mintha már láttam volna.
Biztos a Kékfényben.
Oké, emberek! A mai menetrend:
Egy kis ásással kezdünk.
- Délután pedig... - Hogy érti?
A talaj baktériumai különleges tulajdonságokkal bírnak.
Leküzdhető velük a szorongás, a depresszió, a rák.
Én nem igazán vagyok oda a földtúrásért meg a bacikért.
Protestáns neveltetés. Hagyjuk!
Mindenre van kifogása.
- Mindenre van... - Még mindig beszél?
- Befogtam. - Csapat!
Mi nem vagyunk egy csapat.
Ez egy csapat ellentéte.
Valami baj van?
Mondd meg te! Akkor csinálod ezt, ha baj van.
És mostanában folyton ott ülsz.
Mi bajod?
Kaptam néhány szörnyű levelet.
Fenyegetéseket.
- Kitől? - Névtelenül.
Nem kéne jelentened?
Kinek? A rendőrségnek? És mit kezdenek vele?
Bárki küldhette.
Nem voltam túl jó ember az előző életemben.
Te is lelőttél volna a támadóm helyében.
Nem.
Nem, én nem.
Jó, te nem.
Hogy vagytok? Te és Delilah?
Egy kicsit még mindig féltékeny.
Jobb lesz, ha túlteszi magát rajta.
Nehéz ez.
Az élet sem könnyű.
Téged és engem örökké összeköt
ez a különleges, megbonthatatlan kapocs.
Nem így van?
Szeresd őt! És akkor szeretve érzi magát.
A picsába! Elegem van!
A sírásás nem segít a derékfájásomon.
Miről beszél? A felét kiásták nekünk.
És maga fel sem állt.
De segítek, és keményen dolgozom.
Nem mintha kérdeztem volna a véleményét.
Jó érzés, nem?
Kemény munkával kifárasztani a testünket?
Az iparosodás előtti időkben nem értek rá depressziósnak lenni.
Lefeküdnének a sírjaikba?
Egész életünkben próbálunk nem gondolni az egyetlen bizonyosságra.
Arra, hogy egyszer mind meghalunk.
Rettegünk a haláltól.
Nem azért, mert ismeretlen,
hanem mert arra kényszerít, hogy szembenézzünk azzal, amit megbántunk.
A... hazugságainkkal.
Azokkal, akiket bántottunk.
A szakmai kudarcainkkal.
Vagy szimplán...
a beteljesületlen életünkkel.
Arra kérem magukat, hogy hunyják le a szemüket.
Gondoljanak az eddigi életükre.
Képzeljék el, hogy a testüket visszavette az anyaföld!
A lelkük szabad, és a szeretteik...
A szeretteik maguk körül gyülekeznek.
Marconi család, bírjuk még?
Igen. És te, anya?
Megvagyok.
Most gondoljanak arra, ami fontos maguknak!
Arra, ami lefoglalja a figyelmüket.
Bármire, amin épp rágódnak, vagy amiért aggódnak,
és ami akadályozza magukat abban, hogy teljes,
rendkívüli, kivételes életet éljenek.
Gondoljanak a fontos kapcsolataikra!
Azokra, akik majd gyászolják magukat.
Hogy akarják, hogy magukra emlékezzenek?
Most, hogy vége az életüknek?
Na jó, ez egy marhaság.
Feküdjön vissza! Elmélkedjen!
Mit kell mondanom, hogy kijöhessek?
Mondjam, hogyha meghalnék, az senkit se érdekelne?
Ugyanis ez pontosan így van.
Megaláztak, és egyedül vagyok, és ez csak egyre rosszabb lesz.
Előre rendeztem a temetésem költségeit.
Mert más úgyse fizetné ki. Eleget hallott?
Befejezhetjük végre?
Frances, ez nem csak magáról szól.
Most itt az új esély. Lehetőség arra,
hogy visszatérjenek, és újrakezdjék.
Amikor megszólalnak a csengők,
arra kérem magukat, szülessenek újjá,
keljenek ki a földből, és lépjenek ki az új életükbe.
Ez érdekes volt.
Légy nyitott, kérlek.
Oké.
Nagyszerű! A következő napirendi pont a délutáni túra.
Ja, én azt inkább kihagyom.
Rendben. Nem kötelező, bár erősen ajánlott.
De egy akupunktúra-kezelés talán segítene a derekán.
Az csodás lenne!
Jessica, jöjjön, Masha várja.
- Muszáj mennem? - Igen. Muszáj.
Ez valami hihetetlen.
Tudja, Pekingben végigjártam az akupunktúrás szalonokat.
Kutatómunkát végeztem egy könyvemhez.
- Maga járt már ott? - Lulu világjáró.
Oregonban tanultam.
Aztapaszta!
A Baihui pont.
Ahol az energiák találkoznak. Jól mondom?
Jól mondja.
Ne mozduljon!
- Ezt megéreztem. - Csak vért veszek.
- Miért? - A vércukorszintje miatt.
Legközelebb szóljon, mielőtt lecsapolja a testnedveimet.
- Jó? - Rendben.
Maga olyan vicces. Bírom.
Hát ezzel egyedül van.
- Kérdezhetek maguktól valamit? - Természetesen.
Masha őrült, vagy tényleg tud valamit?
Masha?
Nála többet senki sem tud.
Száz százalék.
Miért jött ide?
Azt hittem, egyéni foglalkozásunk lesz. De...
Nem. Miért jött a Tranquillumba?
Mit vár, mi fog történni?
Valami változás, például.
Szeretném megjavítani, ami eltört.
És mi lenne az?
- Nagyon ideges. - Az vagyok.
Nincs rá oka.
Mondja,
miért olyan ideges?
Maga miatt.
Maga olyan okos és intuitív.
És nagyon szexi. Csak úgy mondom. Bocs, de így van. Én meg...
Minden oké. Jól vagyok.
Nem bánom az emberek tekintetét magamon.
Ebből élek. De hogy valaki a belsőmre lásson rá, amire maga...
legalábbis úgy tűnik,
hogy képes, az...
Félve jött ide.
Félt, mielőtt hallott volna rólam.
Amikor a gödörben feküdtem, tudja.
Elképzelve a saját halálomat, a kommentelőkre gondoltam.
Nem a családomra.
A kommentelőkre.
Hogy azt mondják, milyen szörnyű,
hogy egy fiatal,
szép nő meghalt.
És egy másodpercig jól is esett.
Egy másodpercig.
Aztán rájöttem, hogy egy hét múlva törölnék az Instámat,
és mindenki továbblépne és elfelejtene.
Azt szeretné, ha az élete fontos lenne. Ha jelentene valamit.
Ja.
De nem ezért jött.
Nem?
Miért nem szereti már magát?
Nem tudom.
Igazságtalan.
LEGNAGYOBB FOKOZAT
Csini.
Ha nem bánja, épp közösségi távolságtartok.
- De bánom. - Ez van.
Görcsöl a hasam.
Nem lehetnek egyszerre görcsei és hőhullámai. Asszem.
A maga kedvéért lehetnek. Viszlát!
- Tudja mit, hölgyem? - Na, halljuk!
Azért jöttem erre a fura farmra,
mert egész életemben mindenhonnan elküldtek.
- Hát... - Alig ismertem meg,
és maga egyenesen a világ végére küldött.
De tudja, mit? Nem megyek sehová. Oké?
Ez a hely tárt karokkal vár engem.
Ki fogom élvezni a természetet.
Ki fogom élvezni a kaját. Ki fogom élvezni a medencét.
Még azt is, hogy maga itt lebeg, mint valami bója.
Tudja, miért? Minden nap egy ajándék.
Ez az egész hely egy ajándék nekem!
Zümmög egy légy?
Meg mernék rá esküdni.
Szólt valaki?
Nem látok senkit.
Nincs itt, senki, senki, senki.
Hogy a...
- Barom! - Elnézést, nem értettem.
Rugaszkodjunk el picit a valóságtól, jó?
Nyújtsák ki a karjukat maguk elé!
A szemük legyen a talajon, olyan 1-2 méterre maguk előtt.
Kezdjük a jobb lábbal, lépjünk előre!
Jobb láb, majd a bal.
Jobb. Bal. Jobb.
- Hogy ment? - Ja, hát...
Zseniális volt, ugye? Biztos vagyok benne.
Maga odavan érte.
Nem, nem vagyok rajongó típus.
A Broadwayen dolgoztam, ott találkoztam valódi sztárokkal.
Például Alan Cumminggal. Szóval nem, nem rajongok.
Azta, mivel foglalkozott a Broadwayen?
Jelmezekkel, frizurákkal, színpadi sminkkel, kellékekkel.
Ezzel mind.
Egészen a szülésemig.
A férjem nem akarta, hogy dolgozzak.
Elég pénzt keresett.
Nem akarta, hogy egy dadus nevelje a gyerekeinket.
Az jó. Legalább elég időt tudott velük tölteni.
Hogy mondta?
Még mindig a gyerekeim.
Azért, mert most nincsenek velem, attól még...
attól még az én gyerekeim.
- Rosszat mondtam? - Múlt időben beszélt. De...
Úgy fest, a barátságotok is múlt idő.
Erre kéne büszkének lenni?
Potyogtatja a gyerekeket.
A Föld túlnépesedik,
ezek meg szaporodnak, mint a nyulak.
Rejtély, hogy miért nincs senkid.
- Tényleg az! - Hagyjuk.
Hé! Ne! Jöjjön!
Ki vele!
Jól van?
- Jól van? - Nem tudom. Azt hiszem.
Mély levegő!
Be, és...
- Jól van. - Istenem!
- Mi történt? - Nem tudom.
Aludt, horkolt,
aztán egyszer csak befulladt.
Furcsa volt.
Hogy kezd el valaki csak úgy fulladni?
Nemtom. Van valami betegsége?
Nem, tudtommal nincsen.
Ez para volt.
- Mi az? - Mi?
- Az egy szőlőszem? - Nem. Nem hiszem.
- Az? - Nem.
- Mit csinál? - Ne!
Menjen már! Az istenit!
Ez egy szőlőszem.
- De... hogy került a... - Nemtom.
Maga tette a számba?
- Nem. Mégis... - Úristen!
- Nem! - Maga dobta a számba?
Nem! Nem a szájába akartam, véletlen volt, oké?
Horkolt, és fel akartam kelteni.
És...
- Sajnálom! - Meghalhattam volna!
Jó, mégis mi volt rá az esély, hogy pont betalálok?
- Kér szőlőt? - Mi van?
Nem kérek. Nem kell!
Hagyja abba!
Ez hogy tetszik?
Ki az a Paul?
- Kicsoda? - Paul.
Álmában a nevét mondogatta.
- Nem is. - De.
Mondom, hogy nem.
Értettem.
Ki ő?
Nem tudom. Őszintén nem tudom.
De azt tudom, hogy semmi köze hozzá.
Hogyhogy nem tudja?
Paul Drabble.
Egy férfi, akit online ismertem meg. És beleszerettem.
De ő se online, se offline nem szeretett meg.
Állítólag kanadai volt.
És volt egy kamu gyereke egy kamubetegséggel.
De az a rengeteg pénz, amit küldtem neki, az valódi volt.
Sajnálom.
Nem mintha kényszerből ismerkednék online.
Folyton randira hívnak.
És több ember bizonyíthatja, hogy jó vagyok az ágyban.
- Mármint lelkes. - Nem kell róla beszélni, ha nem akar.
- De akarok. Maga nem akar? - Nem igazán.
Egy részem úgy van vele, hogy megérte.
Legalább fél évig szerettem, és volt egy társam.
Fél év így, ebben a hitben.
Nem is rossz.
Írja meg egy könyvében!
- Jó regényalapanyag, nem? - Talán.
Egy sort sem olvasott tőlem, ugye?
De, annyit igen. Egy rövid részletet.
- Részletet. - Tegnap.
Tegnap hugyoztam a fánál,
és találtam egy cikket a Szívhangról.
Hogy mi?
Nem ez a címe? Szív... Szívhang?
- Nem. - De.
- Nem. - Ezt írták.
Nem!
Az nem lehet, mert még nem jelent meg.
- Az még kézirat! - Akkor nemtom, mi van.
Lehet, hogy kiszivárogtatták.
Én örülnék neki. Azt jelenti, hogy nem bírtak várni.
Vegye bóknak!
- Mi volt benne? - Nem emlékszem.
Tudom, hogy hazudik. Mit volt benne?
Nem tetszett a szerzőnek.
Nem tetszett? Gyűlölte?
Amúgy is, kit érdekelnek a kritikusok?
Ott van Stallone.
Mindig leszarozzák.
Pedig a Rocky a világ legjobb filmje.
Szóval gyűlölték.
Ez van.
Hová megy?
Gyerekjátéknak tűnik,
de ha bizalomról van szó, önbizalomról,
és elengedésről,
sokat tanulhatunk a gyerekektől.
Így van.
- Tegyenek próbát! - Oké.
Készen áll?
Carmel, jöjjön! Jöjjön!
Rajta!
- Készen áll? - Na látja!
Rajta, Carmel!
Úristen!
Megtartott!
Most maga következik!
Anya?
Anya!
Drágám!
- Itt vagyok. Gyere! - Eressz el, Napoleon!
- Azonnal eressz el! - Kérlek, drágám!
Napoleon, lépjen hátrébb!
Semmi baj.
Semmi baj!
Heather, mi a gond?
Hagyjanak magamra!
Nem hagyom.
Maga mellé állok és megfogom a kezét.
Tudja, mit tartanak az érintésről?
Hogy intim.
Intimebb, mint a szeretkezés.
Tudja, miért?
Van benne valami intuitív, valami felfedező.
Talán az ujjbegy idegvégződései,
vagy a tenyér érzékenysége miatt, de az emberek érzik egymást.
Értik egymást. Azokat is, akikkel először találkoznak.
Mit érez az én kezemben, Heather?
Érzi, hogy én is voltam ott, ahol maga?
Hogy álltam már ott, ahol maga?
Maga sosem állt még ott, ahol én.
Szerinted leugrott volna?
Nem tudom. Lehet, hogy nem ma. De fontolgatja.
Ez a csoport egy puskaporos hordó, Masha.
Lars pedig...
Nem tudom, kicsoda Lars, de nem egyszerű vendég.
Van valami hátsó szándéka. Érzem.
- Átkutattad a szobáját? - Minden sarkát.
Kutasd át megint!
Elnézést, nem tudtam, hogy épp tanácskoznak.
Nem, semmi gond. Kérem.
Kerüljön beljebb!
Miben segíthetek?
Azt hiszem, el kell menjek.
Nem akarom megtalálni magam.
Nem vagyok rá felkészülve.
Majdnem meghaltam az imént.
Legalább lett valami közös bennünk.
Az enyém korántsem volt olyan izgalmas.
Talán mert én egy szőlőszemen fulladoztam.
Vagy mert én...
Én nem láttam magam kislányként a biciklin.
Én csak a valóságot láttam.
És mi a valóság?
- Mennyi ideje van? - Üljön le!
Frances!
- Tehát? - Az az igazság...
Hogy én egy többszörösen elvált, középkorú, klimaxos szerencsétlen vagyok.
Egy rossz befejezés.
Voltam már ilyen mélypontokon.
De mindig kiírtam belőlük magamat.
Ez az egy képességem volt, és már az is elveszett.
Maga egy autó, Frances.
- Egy autó? - Üres a benzintartálya.
Füstöl, recseg-ropog, de nem tud elindulni.
De pár nap múlva fel lesz tankolva.
Sokkal jobban fogja magát érezni.
Vártam valami hasonlatra, de azt hittem...
Ennél kicsit költőibb lesz.
Oké.
Lássuk csak!
Kincugi.
- Egy tál? - Nem.
A törött kerámia javításának japán művészete.
Az edényt lakk és aranypor keverékével ragasztják össze, így az erősebb lesz.
És szebb.
Jobb, mint egy autó.
Ez lesz maga.
Én...
Nem ezt akarom.
De erre van szüksége.
Nekem egy Four Seasons hotelre és pár koktélra van szükségem.
Frances, csak egy napot adjon! Csak egyet!
Ha holnap is el akar menni, rendben.
Tiszteletben tartom. De adjon még egy napot!
Nem hiszem, hogy bármi is változna.
Mit veszíthet, ha már idáig eljött?
Oké.
De ne legyen több hasonlat! Nem bírom elviselni.
Jézusom.
Zoe!
Kicsim!
Nem akart leugrani.
Ne próbálj megkímélni mindentől, apa!
Láttam!
- Kurvára láttam! - Kicsim!
Te is tudod, hogy az anyád soha...
Szóval én vagyok a hülye?
Felfogod egyáltalán, hogy veletek van a baj?
És próbáljátok eltitkolni előlem!
Egymástól is, mindenkitől!
Egyszerre egyet.
Helló! Hogy van Frances?
Szenved.
Igazad volt, Delilah, nagyon ingatag ez a csoport.
De zseniálisak. Mindre szükség van.
Kezdjük el a protokollt! Az újat.
Jó, de ez még csak a második nap.
Így nem lesz harmadik nap.
Nem veszíthetjük el őket.
Még nem teljes a méregtelenítés. Így sosem teszteltük még!
Térden állva esedeznek, hogy megmentsük őket.
Mindketten látjátok.
Döntöttem, oké?
Gyerünk! Nincs vesztegetni való időnk!
Annyira izgalmas!
Fordító: Rózsa Ida