PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Mami...
Mami!
- Panebože! - Proboha!
Co to bylo?
Podívejte.
Eunseome.
Je to pravda?
Opravdu se ti zdají sny?
Probudil ses
právě ze sna?
Jsem si tím jistý. Takhle je to vždy.
Spí u sebe na stromě, aby ho nikdo nenachytal.
Proč? Říkáš, že se mu zdají sny?
Myslíš to vážně?
Jak se mu můžou zdát sny?
Eunseom dokáže snít.
- Cože? - Co?
- Snít? - Jak?
- Jak je to možné? - Skutečně?
Člověk může snít jen po letech výcviku, jaký mají velké matky.
Eunseom nikdy žádným neprošel.
A přesto dokáže snít!
Yeolsone,
rád bych promluvil.
Tanya je dítětem komety Azure. Stane se naší další velkou matkou.
Ale snít nedokáže.
Zatímco Eunseom ano.
To znamená, že Eunseom Tanye ukradl sny!
- Přesně! - Ano.
Takhle sny nefungují.
Eunseome.
Ukradl jsi její sny?
- Tak to není, otče Yeolsone. - Eunseom bude mluvit za sebe.
A zde se má vynést rozsudek.
Musíme spolu mluvit jako rovný s rovným.
Rozumělas?
Ano.
Ukradl jsi Tanye sny?
Je pravda, že dokážu snít.
- Vidíte? - Ukradl jí sny.
Ale nikdo nemůže druhému sny ukrást.
Nikdo neví, co sny jsou.
Já vám řeknu, co jsou sny.
V noci si lehnete.
- Lehnete? - Lehnete?
Lehnete.
A ve spánku se to stane.
- Ve spánku? - Ticho.
Někdo se najednou objeví nebo někam jdu.
Všechno se to děje, a já o tom nevím, ano?
- Odešel někam? - Je přímo tady.
- Jsi přímo tady. - Nic nevidíme.
Hlavní je to, že se to děje, aniž bych o tom věděl.
Věci se prostě objeví bez mého vědomí,
tak jak bych mohl někomu ukrást sen?
A... Poslouchejte!
Mně se sny zdály dávno předtím, než jsem přišel sem.
Tak jak můžete předpokládat, že já jsem Tanye ukradl sny?
Ne, počkejte! Poslouchejte!
Lže.
To nikdo nedokáže.
Jak se někdo může narodit se schopností snít?
Hej! Já chci také něco říct!
Eunseom Tanye sny rozhodně ukradl!
Mungtae, vysvětli, proč si to myslíš.
Tanya se narodila, když na nebi byla kometa Azure.
- Ano! - Přesně tak.
A Eunseom se narodil v ten samý den.
- Ano. - Ano.
- A? - Co s tím?
Je to proto, že se narodili ve stejný den.
- To myslíš vážně? - Ty grázle.
Není tomu tak, matko Choseol?
Není tomu tak, Choseol?
Tak to úplně není.
Ten blázen.
Buksoe, máš slovo.
Viděl jsem, jak Eunseom tančí
- Choseolin tanec duchů. - Cože?
- Byl to ten samý! - Ten samý tanec?
- Vždyť je tak složitý. - Naučil se ho podle Choseol,
aby Tanye mohl ukrást sny.
Musel se to sám naučit, aby se mu mohly zdát sny.
- Ano, přesně tak. - To dává smysl.
Tanec duchů umí tančit jen
Choseol a potomci velké matky.
- Má pravdu! - Jedině její potomci.
Já jsem jen...
Viděl jsem to jednou
náhodou...
Jak můžeš dokonale napodobit, když jsi ho viděl jednou?
Eunseomovi stačí cokoliv vidět jen jednou, aby to dokonale napodobil.
A
naučil se ho jen proto, aby ho naučil mě,
já si Choseolin tanec totiž pořád nemůžu zapamatovat.
Tanyo, Eunseom tě obelhává.
Něco s ním není v pořádku. Je to velmi dobrý lhář.
A také má na těle ten podivný modrý strup.
Ano, má pravdu. A jeho krev je fialová.
Viděli jsme to, je to opravdu podivné.
Tanyo, on ti bere to, co ti patří.
- Je zloděj! - Zloděj!
- Spletli jste se. - Ten zloděj!
Buksoe má pravdu.
Eunseom je zloděj.
Ukradl koně.
Ukradl toho koně, kterého jsme chytili.
- Cože? - Cože?
- Na toho koně jsem měl chuť!
Ty jeden...
- Jak jsi mohl? - Proč bys kradl toho koně?
Děláš si legraci? Proboha.
- Hej. - Co?
- Proboha. - Tohle je...
Pojďte sem.
- Podívejte. - Má pravdu.
Je to lhář, zloděj a podivín.
Jak mohl ukrást koně, kterého jsme chtěli chytit pro celou vesnici?
- Jak jsi mohl? - Proboha.
Tohle je největší zločin, kterého se někdo v kmeni Wahan mohl dopustit.
Ukradl jsi toho koně?
Odpověz!
Eunseom
toho koně neukradl, aby ho mohl celého sníst sám.
Proč ho zase bráníš?
Tanyo,
věděla jsi, že Eunseom ukradl tohoto koně?
Ano, věděla.
- Cože? - Ale
Eunseom se nesnažil si toho koně nechat
- pro sebe. - Tak proč ho ukradl?
No tak, vysvětli to.
Toho koně tu nechal
pro naše dobro.
Co tím myslíš, že jsem to udělal pro naše dobro?
- Naše dobro? - Proč by to dělal?
Co to má znamenat?
Říkáš, že to udělal pro nás?
Co tím myslíš, pro naše dobro?
Udělal to pro kmen Wahan.
Eunseom...
Co mám říct?
Řekni jim to.
Z tohohle nevede cesta ven.
Řekni nám to.
O co ses snažil s tím koněm?
No...
Já...
Chtěl jsem se na něm jezdit.
Cože?
Co to říkáš, ty blázne?
- Cože? - Cože?
- Co že dělal? - Jezdit na koni?
- Co to je? - Cože?
- Jezdit na koni? - Co to je?
- To se dělá jak? - Cože?
- No... - Ano, tak to je. Ano.
Chtěl jsem na něm jezdit.
Kdyby šlo jezdit na koni...
Co to říkám?
...hodilo by se to Tanye, protože jede daleko za učením.
A myslel jsem, že pro otce
Yeolsona by to bylo skvělé pro jeho cesty za obchodem s dalšími kmeny.
Proto jsem na něm chtěl jezdit.
Dává to vůbec smysl?
Myslím to vážně.
Koně jsou rychlejší než my.
- Děláš si legraci? - To jsou nesmysly.
Jak asi chceš jezdit na koni?
Proč je
vždycky tak...
Říkám, že je to podivín.
Tohle důkaz, že mám pravdu!
Rozhodně s ním něco není v pořádku.
Všechno, co říká, a jak myslí, je divné.
Jednou dokonce zakopal do země žalud a říkal, že znovu vyroste,
- přitom jsme ani neměli dost jídla. - Ano, Eunseoma musíme vyhnat.
- Ano! - Přesně tak!
Ale jeho zvláštní nápady jsou nakonec často užitečné.
Kdo v našich domech vytvořil díry, aby uvnitř bylo světlo?
-Eunseom. -Eunseom.
Ale tentokrát ukradl koně!
- Musíme ho vyhnat. - Má pravdu.
- Jen se na něm snažil jezdit. - Podle tebe to dává smysl?
- Ani náhodou! - Ne!
- Nesmysl! - To je absurdní.
- Jak asi chtěl jet na koni? - Nesmysl.
Já, Yeolson,
vůdce našeho kmene,
jsem dospěl k moudrému úsudku.
Chci, aby se Eunseomovi jízda na koni podařila,
než nastane příští úplněk.
Pokud to nedokáže,
vyhostím ho z naší vsi.
- Jak moudré! - Velmi moudré!
- Je velmi moudrý. - Ano.
- To je správné. - Otče Yeolsone...
Propána.
- Jak úžasné. - Výborný nápad.
Působivé.
Je opravdu moudrý.
- Úžasné. - Je tak moudrý.
Nevypadáš dobře.
Co se děje?
Podle všech našich velkých matek...
Ano?
Co říkaly? Je něco v nepořádku?
Ne, nic. Nic to není.
Bože, už zase.
Nikdy nedokončíš větu.
Co myslíš?
- Jako nové, ne? - Páni,
jsi opravdu úžasný.
Opravdu.
Jen miluji své řemeslo.
Nemusím se bát duchů ani Všemohoucího.
Jen stavět a vyrábět.
Eunseom
je jedinečný, že ano?
Ano.
Je v tolika ohledech jiný.
Ale mohli jsme ho potkat
jen proto, že Tanya trvala na tom, že ten den musíme do lesa,
protože cítila, že tam někdo je.
Ano.
Ten den se Tanye zdál její první sen.
Ten byl také
jejím posledním snem.
Mimochodem, myslíš si, že se Tanya bude moci stát další velkou matkou?
Zajímalo by mě, proč už nesní.
Protože si nepamatuje ten tanec?
Důvěřuj své dceři. Je dítětem komety Azure.
Dítětem z proroctví.
Bože, ta kometa
byla opravdu jasná.
Jistě.
Byla vidět i za bílého dne.
Panebože.
Ale
co se týče proroctví komety Azure...
„Ten, který pronikne,
se zjeví v den zjevení komety Azure
a s ním i smrt.
A kmen Wahan už nikdy nebude stejný.“
Co s ním?
Nevím, jestli je to dobrá nebo špatná věc.
Proroctví Velké bílé vlčice
nejde označit jako dobré či zlé.
„Stane se něco velkého.
Ale někteří z vás budou připraveni.
Takže není čeho se bát.“
Tohle to znamená.
Mimochodem.
- Pro koho je to? - Tohle?
Urumi říká,
že je velmi těžké zapálit oheň.
- Yeolsone, jsi tak nadaný. - Mám rád užitečnost.
A to jen kvůli lenosti.
Eunseom taky myslel na užitečnost.
Proto se snažil jezdit na tom koni.
Bláznivý nápad.
Ale jestli to funguje,
bude to velmi užitečné.
To nemůžu dopustit.
Nikdy.
Promiň mi to, Tanyo.
Sakra. Kdo to byl?
Kdo to byl?
Ty ses
pokoušel odejít, že ano?
Ani jsi mi to nechtěl říct?
Hej, co to děláš? Hej.
K odchodu potřebuješ koňskou kůži.
- Nedělej to. - Pevné boty,
abys překročil Slzavé moře.
A hodně masa
- na tu dlouhou cestu. - Vyslechneš mě nejdřív?
Bože!
Prosím, vyslechneš mě?
Tanyo.
Hej.
Sakra.
Hej, počkat. Přestaň!
Omlouvám se!
Než odejdeš
a než tě vyhostí z vesnice,
to tě dřív zabiju sama.
Sakra.
Počkej, proboha!
Vyslechni mě!
Ne, přestaň!
Ne! Prosím, ne!
Až se ten strup odloupne,
vrať se
na tohle místo,
Aramune.
Tvůj modrý strup
je pryč.
Ano.
Stalo se to nedávno.
Asi jsi opravdu chtěl odejít.
Ano.
Chtěl.
Plánoval jsi překročit Slzavé moře?
Moje maminka
se mi zjevila ve snu.
Řekla ti, aby ses vrátil,
když je ten strup pryč?
Ne.
Jen se na mě podívala a zmizela,
stejně jako tehdy.
Stejně jako když ten den umřela,
bez jediného vysvětlení.
Je zvláštní, že ti řekla, ať se vrátíš.
Tvoje maminka byla nemocná.
Říkala ti Aramune. Tvoje jméno přece znala.
Taky jsem to tak viděl a snažil se zapomenout.
Ale...
moje maminka
byla vždycky nemocná.
A i tak
si nikdy neoddychla. Ani jediný den.
Vždy se snažila najít cestu dolů
k úpatí Velkého černého útesu.
Trvalo deset let, než jsme našli cestu.
Ale...
když jsme došli na konec,
řekla mi,
že jsem ji zneužil a že se mám vrátit.
Potom umřela.
Nemám se koho zeptat, ani kam jít hledat odpověď.
Ale nejde ani zapomenout,
co mi maminka řekla.
Udělal bych cokoliv,
abych zapomněl.
Kdy ses chystal mi to říct?
Den před odchodem?
Nebo v den odchodu?
Když si to tak vezmeš, já jsem ti zachránila život.
A taky jsem tvá kamarádka.
Bylo by hezké,
kdyby se mi také mohly zdát sny.
Možná bych pak mohla plně chápat, jak se cítíš.
Ale nevím.
Věděla jsem, že odejdeš.
Maminka ti to řekla, chápu.
Tak jdi.
Boty z koňské zádě vydrží déle.
Ušij si je.
Kdy ses chystal mi to říct?
Den před odchodem?
Nebo v den odchodu?
Chtěl jsem odejít,
ale protože ses mě zeptala,
myslel jsem, že bych snad neměl.
Ale tys slíbil, že odejdeš.
Řekl jsi jasně, že odejdeš.
Že odejdeš, jakmile se sloupne ten modrý strup.
Nemám pravdu?
Odejdi.
Nenech se upoutat.
Nepatříš sem.
Proč mě tak nenávidíš?
Zavedl mě sem Tanyin sen.
Patřím i ke kmeni Wahan.
Je pravda, že Tanya předpověděla tvůj příchod,
ale nemůžeme vědět, jestli pro nás, kmen Wahan, budeš užitkem,
nebo jestli nám přineseš zkázu.
Říkáš tedy,
že kmeni Wahan přinesu neštěstí?
Proč?
Co tě k tomu vede?
Jistě víš, že Velká bílá vlčice byla první velkou matkou našeho kmene.
V té linii se dědí kouzlo,
od Velké bílé vlčice přes velké matky, už generace.
Týká se třech věcí, které nikdy nesmíme.
Wahanští o tom neví.
Když mají něco zakázané, chtějí to udělat tím víc.
Protože odcházíš, řeknu ti je.
Zaprvé.
„Uctívej Velký černý útes,
ale nepřekračuj ho.“
Tys ho překonal.
Matko Choseol, to je...
„Poznej, co se skrývá v každém plodu,
ale nic z nich nepěstuj.“
V době, kdy by na to nikdo ani nepomyslel,
jsi zasadil žalud.
A dnes
jsi řekl, že chceš jezdit na koni.
„Dorozumívej se se zvířaty,
ale nikdy je nekroť.“
To je třetí zákaz.
Nikdy se nestaneš jedním z nás, součástí kmene Wahan.
A nesmí k tomu dojít.
Čím se tedy mám stát?
Léta, které jsem prožil s matkou, jsou pryč.
Jestli jsou pryč i léta s Tanyou...
Jestli nepatřím nikam...
Máma říkala, že když žiješ mezi Saramy, tak jsi jedním z nich.
Vzájemná pomoc. Společný smích a pláč.
Proto je Tanya Tanyou z kmene Wahan,
stejně tak Dalsae.
Každý patří ke kmeni.
Tak tedy...
Co já? Kdo jsem já?
Kam patřím?
Nalézt odpověď je nejspíš
tvým údělem.
Zůstanu ještě chvíli.
Tanya si ještě neosvojila tanec duchů.
Zůstanu, než si ho zapamatuje.
Prosím.
Matko Choseol.
Zůstaň tedy do obřadu ducha květin.
Po něm musíš odejít bez váhání.
Mým přáním je vidět,
proto k vám přistupuji.
Tři kroky od ohně.
Proto stále nemůžeš snít.
Musíš se ten tanec naučit a začít snít.
Jen pak můžeš postoupit ke kouzlu Velké bílé vlčice.
Deset let.
Deset let jsme vyhlazovali Neanthaly.
Potom...
„Kmen Ago se proti nám bouří.
Vydejte se na východ.“
Pro nastolení pořádku jsme riskovali životy
a teď co?
Vydej se na jih a vrať se s dujeumsaengy?
Proboha.
No tak. Životy jsme neriskovali.
Tagon se jim dostal pod kůži, byla to hračka.
Jak myslíš.
Hej, Yangcho.
Jak daleko máme jít?
- Ten spratek! - No tak.
Víš, že nesmí mluvit.
Má to za trest.
Jakýpak to je trest?
Trestaní jsme my, protože s ním nemůžeme mluvit.
Viděl jsi předtím jeho oči?
Je trestaný, ale chová se, jako by byl náš niruha.
Ten malý...
Praštit ho ale nemůžeš, že?
- Vsadím se, že se ho taky bojíš. - „Bojím“?
Určitě ani Mubaek by si nebyl jistý vítězstvím,
kdyby se mu měl postavit.
Tady to musí být.
Rychleji!
- Bože! - Rychle!
Ještě!
Rychleji!
Hej, co to děláte?
- Rychleji! - Pohyb!
- Mubaeku! - Mubaeku!
Mubaeku, co se to tu děje?
A kde je Tagon?
Pohyb!
Rychleji!
- Tagone. - Tagone.
Díky, že jste přišli.
Jak tě tohle napadlo?
Iark.
Neslyším hlasy duchů.
A na rozdíl od tebe si nepamatuju tanec, který je přivolá.
Neumím ještě ani snít.
Proč nemůžu ani utéct s Eunseomem?
Protože jsi připoutaná.
Připoutaná?
K čemu?
Ke svému jménu.
Svému jménu, Tanyo.
K tomu, že jsi z kmene Wahan.
K tomu, že jsi Yeolsonova dcera,
příští velká matka
a dítě z proroctví o kometě Azure.
Takže
tvé jméno tě může připoutat
jako kouzlo.
Myslíš,
že Eunseom chce odejít, protože i jeho poutá jméno?
Dokonce i rostliny mají svá jména.
On nemůže být výjimkou.
A jak víš,
Eunseom slezl po Velkém černém útesu.
Měl by se vrátit.
Neříkala jsi, že i Velká bílá vlčice ho zdolala?
Ale ta se nikdy nevrátila.
To byla poslední slova jeho matky, víš?
Ale...
nevypadá to, že hned odejde.
Vypadá to, že ho tu něco drží,
aspoň prozatím.
Hej!
Musíme si promluvit.
No tak. Tohle nejsi ty.
Máš jíst, hrát si a dělat všechno ostatní vestoje.
Vždyť jsem tě jen přivázal za krk.
Jestli takhle kvůli tomu budeš ležet čtyři dny,
budeš mít zadek rozežraný od červů.
Děsivé, že ano?
Moc děsivé, že? Dobře.
No tak, vstávat.
Dobře. No tak!
Proboha, no tak!
Co to děláš?
Ahoj.
No,
Přivázal jsem ho za krk
a teď nechce vstát.
Bojím se, že když ho odvážu, tak uteče.
No, neříkal jsi, že odcházíš?
Proč tu ještě jsi?
Odejdu.
Až zvládneš ten tanec, naučíš se snít
- a staneš se velkou matkou. - Proč?
No, to víš... Je moc horko.
Jak se ten tanec naučíš beze mě?
O to by ses teď neměl starat.
Ani se nemůže postavit. Jak na něm asi pojedeš?
Vždyť to říkám!
Proč je tak tvrdohlavý?
Je jako ty.
Co je?
Musím na něm jet.
No a?
On odmítá vstát,
takže se na něj jen posadím, zatímco takhle leží.
- A jako bych na něm jel. - Hej.
- Co? - Tebe...
- Já? Co? - Tebe tohle baví,
že ano?
Jistě že ne. Myslím to smrtelně vážně.
Musím na něm jet, jinak mě vyhodí.
Přesně, to myslím.
Možná tě vyhodí, jsi pod tlakem, ale...
Bavíš se, že?
No...
- Trochu? - Hej!
Já nevím! Netuším proč.
Proboha.
Ale víš...
Z tohohle
mám sucho v puse
a mám pocit, jako by mě lechtalo na hrudi.
Takže svým způsobem mě to asi baví.
Je to nějaká nemoc?
Ty to opravdu nebudeš brát vážně?
Jestli ti to nevyjde, opravdu tě vyhostí.
Jestli tě vyhostí za krádež, nedostaneš se ani k Slzavému moři.
Ostatní kmeny tě zabijí.
Jestli budeš dál dělat hlouposti, protože jsou zábavné, možná zemřeš.
No tak, nestrachuj se.
Prošel jsem si spoustou věcí a přežil jsem.
Nezranil jsem si ani prst na noze,
ani nezlomil nos.
Bože, to říkáš pořád.
Dobře!
Dělej si, co chceš.
Páni, mrkev. Díky za tu mrkev.
- Na, dej si. - Dej mi jméno.
Vidíš to, že ano?
Postav se a dám ti.
Chceš?
Sakra.
Tos byl ty?
Promluvil jsi na mě?
Slyšela jsem právě
poprvé hlas ducha?
K čemu jsem připoutaná?
Ke svému jménu.
Pojmenoval jsi už toho koně?
Ne, ještě ne.
Teda.
Ten hlas, co jsem slyšela,
nevím, zda jsem se přeslechla,
nebo zda jsi to opravdu byl ty.
Nejsem tak dobrá, abych na to přišla.
Ale já,
Tanya z kmene Wahan,
ta, která pronikne,
příští velká matka kmene Wahan,
šamanka propojená se všemi
probuzenými duchy i těmi, kteří ještě spí.
Já, Tanya,
ti dávám jméno.
Tvé jméno je Pomocník.
Pomoz Eunseomovi prosím.
Hej, počkat. Hej!
Co to děláš? Přestaň! To nedělej!
Přivázala jsem ho jinak.
Ale nevím.
Hej.
Jak jsi to dokázala?
I květiny mají svá jména.
Co to říká?
Jmenuje se Pomocník.
Pomocník?
No vida. Teď aspoň vidím, jak jsi vysoký.
Rychleji!
- Roztomilé! - Vypadáš rozkošně.
Já mu to udělám.
- Dobře. - Kdo chce první?
Ještě nemáš namalovanou tvář. Počkej.
Agaji!
- Doldole! - Co ti tak trvalo?
- Ano? - Pojď sem!
- Páni. No vida, chlapče. - Vypadám dobře?
- Vypadáš nádherně. - Dokonalé! Kdo to maloval?
Doldole, máš všechno?
- Všichni připraveni? - Ano!
Vypadáš krásně.
Kde jsou Mungtae, Teodae a Dalsae?
No tak.
Buď hodný.
Hodný kluk.
Buď hodný.
Buď hodný, dobře?
Jen mě nech jednou jet.
Jen jednou, dobře?
Nech mě jet. Jen jednou.
- Co to dělá? - Propána.
Co? Co je to s ním?
Ten
je úplně v háji.
- Ale proč ten kůň neuteče? - Co?
Přemýšlej. Není přivázaný, ale neutíká.
Podívej, je nahoře!
No a co?
Jestli na něm nepojede, tak ho vyhostí.
Pojďme. Otec Yeolson na nás určitě čeká.
Kdo to má?
Je to v balíčku u Mungtae.
Otče Yeolsone!
- No tak, pospěšte si! - Tihleti...
Hej!
Probůh.
Ach bože.
Mungtae, na tohle nejsi stavěný.
Každým dnem jsi silnější.
Je to k ničemu.
Zbabělec. Vždy uteče, když jdeme na lov.
Yeolsone, kmen Anja má ty tvoje obzvlášť v oblibě,
takže nám dají tak pět kanců, ne?
Pět kanců? To můžeme mít hostinu celé dny.
- Ano! - Ano!
To s nimi musíme mluvit a počkat, co řeknou.
- Ano. - Co si říct o dalšího kance?
- Ano! - Měli bychom.
Nejspíš přinesou kance, měli byste donést víc listů nana.
Jistě.
Proč za mnou tak úzkostně chodíš?
Já jen...
Ohledně dnešního obřadu,
- může Eunseom... - Matko Choseol, hledala jsi mě?
Eunseome, měl bys také jít.
- Prosím? - Lepší.
Jistě.
- Strýčku Eunseome! - Doti.
- Podívej. - Děkuju!
Tohle si sněz s přáteli.
Děkuju!
Podívej! To mi dal strýček Eunseom.
- Není to hezké? - Ukaž.
To můžeme jíst?
Zabiju tě.
Tak.
Vidíš.
Ohledně tance matky Choseol...
Je tu jedna část, kde vždy děláš chyby.
Už to celé umíš?
Takhle.
Vstaň a tanči se mnou.
Cvičení dělá mistra.
Jak si to můžeš pamatovat, když jsi to viděl jen jednou?
Ty skvěle napodobuješ ptáky.
To je zajímavější.
Tenhle tanec nikdy netanči
před nikým jiným.
Nesmí tě nikdo vidět.
O to se nestarej. Jen opakuj po mně.
Dobře. Podívej.
Takhle.
Jsem už docela dobrá.
Jestli to takhle půjde dál, měla bych to zvládnout
v poslední den obřadu.
Ale po obřadu...
Takže se o mě neboj.
A co ty?
Pořád mám na zádech kousek strupu.
Jak velký?
Jen maličký.
Pojď sem.
Měli bychom to dokončit.
Zdál se ti i jiný sen
o tvé matce?
Ne.
Včera v noci se mi už zase zdálo,
že jsem uvězněný.
Byl jsem na takovém místě
obklopeném skálami.
Ze stěn visely
opracované kůže se zvláštními nápisy.
Byly tam spojené kusy dřeva,
srolované do válce.
Když jsem jeden rozbalil,
začal jsem se smát.
Jak to, že se nám sny
zdají tak snadno?
Na.
Co to děláš?
Až se staneš velkou matkou,
tohle musíš nosit.
Tohle?
To je tvrdokámen.
Trvá dost dlouho zabrousit okraje
jako tady.
Přesně.
Víš, jak tvrdý ten kámen je, ne?
Musel jsem ho brousit každý den,
trvalo to déle než...
čtyři úplňky.
Tímhle si mě nezískáš, víš to?
Radši bych, abys nezpůsobil chaos.
Ale je hezký.
- To je šílené! - Dobře.
Věřte nebo ne, je to pravda.
- Co to proboha... - Co se děje?
Jak...
Co dokáže způsobit
tak hluboké, čisté rány?
Pomocníku!
Jestli utečeš, tak tě přejmenuju!
Vážně?
Pomocníku!
No tak. Pomocníku!
Pomocníku, stůj!
Přejmenuju tě!
Kmen Anja?
Co se stalo?
Mittu...
Mittu?
Co to slovo znamená?
Už vím! „Přijít“! Někdo přišel?
Ttam nap naeng gawi.
„Naeng gawi“? To znamená „krást“.
Ttam nap...
- Země! - Ttam nap...
Někdo přišel, aby ukradl zemi?
Co to má být?
- Co to drží? - Našel jsem dalšího!
Mluví naším jazykem.
Cože?
Ty jsi Igutu.
Igutu?
Co je tohle za kámen?
Členové kmene Anja jsou mrtví?
Ano, celý kmen byl napaden. Vsadím se, že to byl kmen Wabi.
Nedávno jsem s nimi na setkání dohodla mír.
- Tak proč... - Není to jasné?
Wabijští porušili slib.
Musíme okamžitě do útoku!
Do války by se nemělo jít lehkovážně.
- Výsledkem budou mrtví. - Potřebujeme jen zabít vůdce.
Půjde se mnou Teodae a Buksoe.
A pak co?
Zabijeme vůdce a necháme je kmeni Anja dát náhradu.
Pak si vezmeme to maso, co chceme.
- No... - Ano, přesně tak.
Půjdu s ním!
To je chytrý nápad.
To nebyli Wabijští!
Co se stalo?
Kdo to byl?
- Tak kdo? - Nevím, ale slyšel jsem,
že přišli ukrást zemi.
Co tím myslíš, ukrást zemi?
Ukrást zemi? To je směšné.
- Kmeni Anja žádná nepatří. - Vlastnit zemi
je jako vlastnit oblohu a vítr.
Nikomu nikdy nepatřila a ani patřit nemůže,
- tak jak ji lze ukrást? - Nevím.
- To řekl. - Lže!
Dalsae, to není lež.
Ten anjský válečník to sám řekl.
A podívej se na tohle.
S tím kmen Anja napadli.
Navíc...
Co navíc?
Mluvili naším jazykem.
- Cože? - Jak je to možné?
- Co? - Šílenství.
Jak je to možné?
Mluvili naším jazykem?
Říkám to. Lže!
Kde je ten anjský válečník?
Je zraněný. Dostanu ho sem.
A uslyšíte to od něj.
Strýčku Eunseome!
Co se proboha děje!
Eunseom se zbláznil?
- Jak je to možné? - Otče.
Jak...
- Eunseome. - Jak je to možné?
Dává něco z toho, co Eunseom řekl, smysl?
Nikdo v Iarku nemluví naším jazykem,
ale řekl, že někdo přišel ukrást zemi.
Ta jeho fialová ústa vypouští jen lži.
Ukradl koně,
říkal, že na něm bude jezdit.
Nemám pravdu, Tanyo?
S Eunseomem už nejde žít.
Jeho původ se od našeho liší až příliš.
Musí být vyhoštěn.
- Přijde s tím zraněným... - Buď půjde on,
- nebo já. - Ne, to nemůžeš!
To je šílenství.
Nesnesu, že jste mu uvěřili to s tím koňem.
- Počkat. - Nechoď.
Dalsae, počkej.
- Prosím. - Dalsae, rozmysli si to.
Nebuď takový.
Nedělej to.
- Co... - Co to je?
Saram?
Je to Saram?
To jsou Saramové?
Hele, jezdí na koních.
Ty koně...
Oni jezdí
na koních.
Strýček Eunseom měl pravdu!
Na koních se dá jezdit.
Co to sakra je?
Mluví naším jazykem.
- Ne! - Olmi!
Uteč!
Zpátky!
- Zacílit. - Olmi!
Co to je?
- Co... - Olmi!
Střílet!
Pomoc!
Hon může začít!
Ne!
Pojdi!
Ne, nezabíjejte mě.
Mami?
Doti, utíkej!
Doti, utíkej. Utíkej!
Doti!
- Pusť mě! - Přestaň se bránit.
- Ne! - Nechte nás žit!
Pusť mě!
Mluv.
Dobře.
Můžeš jíst.
Cítil jsem strach a vzrušení,
když jsme poprvé překonali Velký černý útes.
Vzrušení? Z čeho?
Legenda o Aramunu Haesullovi říká,
že Iark může být místem, kam otec Risan
a matka Asa Sin prchli.
A?
Takže Aramun, posel Asa Sin, do Iarku musel přijít také.
No a?
Proto jsem doufal, že tu uvidím Kanmoreua.
Kanmoreu je tady?
Lekl jsem se tě.
Je to jen přání.
Nejúchvatnější kůň světa, na němž jel Aramun Haesulla.
Co s námi provedete?
Ne...
- Doldole! - Jsem tady.
Otče...
Jsem v pořádku.
Nic mi není.
- Nic mi není. - Jsi v pořádku?
Jen se dívej kupředu.
Dobře, jdeme. Vstávat!
Vstávat!
Podívej, to je Eunseom.
To je Eunseom!
- Co? - Eunseom!
Eunseom!
- Eunseome! - Tady!
Za nimi.
Rychle. Běž!
Tanyo!
Utíkej.
Nemůžu.
Jsem dítě komety Azure.
Musím být se svými.
Běž!
Zachraň se.
A jednoho dne
se pro nás vrať.
Zacílit.
Dej mi jméno.
Dej mi něco, ať můžu pokračovat.
Ať se nevzdám.
Střílet.
Sen!
To je tvé jméno.
Protože jsi můj sen
i sen kmene Wahan.
Takže se vrať, ať se děje cokoli.
Zacílit.
Střílet.
Za ním!
Rychle!
Chyťte ho!
Mugwangu!
Co je s mým koněm?
Co se děje?
Můj kůň nezrychluje.
Ostatní taky ne.
To není možné.
To nejde.
Může ten kůň být...
Kanmoreu?
Je Kanmoreu
opravdu tak rychlý?
Nejde o to, že je rychlý.
Od prvního koně,
který kdy žil,
je Kanmoreu přímým potomkem dlouhé řady prvorozených.
A?
Vzpomínky na cval divokou krajinou
má vytesané v hlavě.
Proto se mu žádný kůň nevyrovná.
Toho svého můžeš bičovat, ale s Kanmoreuem krok neudrží.
Bože, pokud Kanmoreu opravdu existuje...
Je to jen legenda.
Jen starý příběh.
Jestli ten kůň je Kanmoreu,
on je Aramun...
Haesulla.
V dávných dobách, když lidé slezli ze stromů,
naučili se používat oheň a vyrábět ostré čepele,
vynalezli kolo a začali dláždit cesty,
a konečně, naučili se zasévat semena
a usadili se na jednom místě,
ale neměli
národ ani krále.
Saramové neuměli snít
a ještě nebyli na vrcholu
obří pyramidy zvané příroda.
Velkolepá zem
našich dávných matek.
Tohle je to místo.
Arth.
Musím zachránit své lidi.
Kam nás berou?
Hned zamíříme do Arthdalu.
Musím co nejdříve zjistit, co Tagon plánuje dál.
Při vdechnutí nezkušenými je ten kouř smrtelný.
Zdá se, že je to u konce.
Zábava ještě ani nezačala.
Na co myslíš?
Každým dnem jsi hanebnější, Sanungu.
- Prosím, nechte mě žít. - Plánuje se postavit proti nám.
To je posel!
Neboj se, Tanyo.
Jdu za tebou.