EN NETFLIX-SERIE
Klar?
Jeg er klar.
Stor dag.
Juryen er en lett blanding, men vi trenger bare noen få,
antakelig kvinner, som enten elsker meg, umulig å la være, eller føler med deg.
Det du prøver å bygge og oppnå.
Eller veien din dit.
Hva er strategien?
Alt avhenger av to ord:
farlig nær.
Når dommeren ber juryen vurdere straffbart forsett,
er det definisjonen juryen skal komme til en kjennelse på.
Hun vil be dem beslutte
om du var farlig nær å begå en forbrytelse.
De mindre alvorlige tiltalene.
Beekman Hotel og flyet du lånte
har de i boks. For mye bevis.
Den eneste utveien er
om hele juryen forelsker seg i deg.
Men med Fortress, City National og jævla Rachel Williams,
de store, har vi en sjanse.
Vi kan argumentere
for at du aldri var farlig nær å begå noen av de forbrytelsene.
Så du argumenterer for at jeg er inkompetent.
Som forbryterhjerne?
Ja. Det er jobben min.
Jeg bygget opp et foretak.
Og det er med i argumentasjonen,
men dette er ikke en handelsskoleeksamen, det handler om din frihet.
Så jeg må bevise at du ikke var i nærheten
av å få noen av de pengene til stiftelsen din. Ok?
Ok.
Flere spørsmål?
-Hva har jeg på meg? -Driter jeg i.
Retten leverer klær.
Enkle, men…
Jeg har en merkevare.
Og det er annerledes for kvinner. Må jeg forklare dette?
-Gi meg en stylist. -Du er nervøs.
Du føler du mister kontroll.
Dette skjer ofte.
Det beste er å se ydmyk ut, ha på rettsklærne
og la meg snakke om
for en velmenende og ambisiøs ung dame du er,
så har vi en sjanse til
å overbevise stakkarene i juryen om
at du ikke var farlig nær å rane Rachel eller de bankene.
Greit?
Danke. Kode.
Du sa to nudelkopper for ti minutter.
Gi meg 20 minutter til, så får du fire.
Og spre ryktet!
Hei.
Hei selv.
Hvem er den beste stylisten, hun til rapperne?
-Natasha. -Ja.
Tenker du rettssal-stil…
Jeg tenker sjef, men også ung og kokett.
Som Lolita møter Mildred Pierce, men nå.
Har du penger?
Du vet jeg har pappapapir.
Ikke vær tøff selv om du sitter inne.
-Bare ta kontakt, jeg ringer tilbake. -Mener du kjefte?
-Alt i orden? -Ja, hvordan det?
Du må sende en varseltekst før du ringer.
Trodde du hadde fått kreft eller var gravid eller noe.
Nei, jeg har det bra,
men jeg har en venn i vansker, står for retten i morgen.
Høyprofilert…
SoHo-svindler? Vet det.
Vil du style henne?
Så hun kan lure meg også? Nei takk.
Det er henne, jeg skal…
Natasha, Anna. Anna…
Hei, Natasha. Takk for at du gjør dette.
Jeg tar 1200 om dagen, bare så du…
Ja! Selvsagt.
Jeg ber faren min sende penger så snart vi begynner.
Kult, så hva er stemningen?
Bildene fra denne rettssaken kommer til å leve evig.
Det kan faktisk definere hele identiteten min fremover, så…
Så null press.
Jeg må stikke.
Skjønner.
Vi sier klassisk med en moderne vri.
Profesjonell med et ungt, bohemaktig hint.
Perfekt. Fotografene vil være bak meg
under mesteparten av rettssaken, så ryggen må ikke bli en ettertanke.
For meg? Aldri.
Jøss, lysene der.
Onde fluorescerende taklamper kan overvinnes av en sterk silhuett.
Ikke vær redd.
Jeg ordner dette.
Takk.
Her.
Vivian. Står til?
Hvem andre dekker rettssaken min?
Hvordan skal jeg vite det? The Post, sikkert.
Selvsagt. Hva med The Times?
New York Times?
Eller TV-stasjonene?
Jeg vet ikke hvor stor den nasjonale interessen er.
Men du kan gjøre dem interessert.
Jeg rapporterer fra rettssaken, fremmer den ikke.
Større dekning hjelper vel deg også?
Anna…
Bekrefter artikkelen din,
med mindre du er fornøyd med å bare være en lokal historie.
-Vil du ikke ha skryt? -Jeg legger på.
Du burde også skrive en profil om Rachel, den suspekte svindleren.
Ha det, Anna.
Spodek og partnere.
Todd, nå.
Han er ikke inne, Anna.
Du lyver, Alexi.
Vil du legge igjen beskjed?
Jeg har møtt mange fargerike karakterer her.
Leiemordere, drapskvinner,
og jeg ante ikke hvor billig det er å få noen drept. Gjør du?
Det koster det samme som en falsk Chanel-veske.
-Seriøst. Kan du tro det? -Vil du legge igjen beskjed?
Be Todd ringe faren min.
Be ham sende ti tusen til stylisten min
eller ta dem med når han kommer.
Jeg skal si ifra.
Ikke lyv neste gang, Alexi.
Det er litt av Anna i oss alle.
Alle lyver litt.
Inni oss er vi alle…
Det er litt av Anna i oss alle.
Ikke meg.
Kanskje du legger litt til CV-en, overdriver salgsfremstøtet,
leker med filtre på sosiale medier.
-Skyldig. -Alle gjør det.
Hver og en av oss har blitt et varemerke,
et image, en løgn vi sender ut i verden.
-Hva er det? -Ingenting.
-Er det bra? -Veldig.
-Hva er det, da? -Hva da?
Ros meg, kritiser meg, hjelp meg, alt annet enn å ignorere.
-Hun er heldig som har deg. -Ikke sant?
Var det en skjult mening?
Har meg? Tror du hun eier meg?
-Gi deg, Mags. -Jeg bare…
Jeg vil spole frem til vårferien.
Jeg vil ha sand mellom tærne og drinker i begge hender.
Jeg vil at familien skal leke i et oppvarmet basseng
og legge denne saken bak oss.
Jeg vil det også.
Tror du ikke jeg vil det?
Faen ta.
Juryen kommer til å elske deg.
Ja.
Jeg er på vei.
-Baxter. -McCaw.
Hvem er det?
Øyne og ører. Stedfortreder for Cy.
Statsadvokaten er interessert.
Har jeg gått glipp av noe?
-Venter fremdeles. -Hvor skal jeg sitte?
Team Anna er på denne siden.
Team Rachel på den siden.
Vennen, jeg er Sveits i alt dette.
-Hva mener du med at hun ikke er kledd? -Tiltalte er i overall.
Hva er problemet?
Jeg er ikke sikker.
-Hva sa Natasha? -Hun tekstet, har levert klærne.
-Hvorfor… -Vent. Tekster.
I løpet at alle mine år her
har jeg blitt holdt som gissel,
men aldri på grunn av klær.
Om jeg får gå og snakke…
Retten tilbyr klær til trengende.
Det vet jeg.
En ny gullstjerne i boken din.
Tiltalte vil ikke ta dem på.
Jeg skal drikke denne iskaffen,
og når jeg er ferdig,
hvis ikke klienten din er påkledd og til stede,
blir jeg svært misfornøyd.
Ja, dommer.
Og ikke la størrelsen lure deg.
Jeg drikker fort.
Kle deg. Vi kan ikke la retten vente.
-Dette er sinnssykt. -Klærne er sinnssyke.
Jeg bruker heller overallen.
-Det kan du ikke. -Hvorfor ikke?
Fordi førsteinntrykket betyr noe for juryen,
og du ser altfor komfortabel ut i den.
Dessuten tillater ikke dommeren det.
Det gir dårlig inntrykk og kan føre til ugyldiggjøring.
Du gjør henne til en fiende fra første dag.
Hvert sekund vi utsetter…
Så gi meg klær jeg kan bruke.
Ta på de jævla klærne. Dette skader deg.
Skader meg? Jeg har det bra.
-Be henne ta på rettsklærne. -Jeg sa det.
Hun så på meg som om jeg ba om å ta henne bakfra.
-Hvor er de jævla klærne? -Rikers. Hun leverte dem i går.
-Har hun andre? -Jeg når ikke…
-Få dem hit. -Når henne ikke.
-Tror hun sover etter en sen… -Vekk henne.
Jeg jobber ikke for deg.
Dette er for jævlig.
Vi har en halvtime før dommeren skjeller meg ut.
-Best du shopper. -Jeg?
Finn ut av det, jeg må jobbe.
Jeg er i retten, jeg kan ikke shoppe.
Jeg kan ikke delta i Annas forsvar!
Det ville vært uetisk og krysset journalistikkgrenser.
Jeg er mann, for faen.
Si meg hvilken strømpebukse…
-Tror du en strømpebukse blir… -Hva er galt med det?
Greit!
Men du gir meg tilgang til alle fremlagte dokumenter.
Alt påtalemakten har av e-poster og telefonlogger.
Greit. Faen. Bare gå.
-Hei, velkommen til… -Jobbantrekk, søtt, beskjedent. Nå.
-Der borte. -Vis meg.
Lave hæler, størrelse 38. Gå!
Vivian må ha trodd at dette var en skolisse eller et belte.
Hell i uhell.
Men dette er ingen god start for oss.
Jeg er lite imponert over forberedelsene til dag én.
Vi må gå!
Nå!
Ikke stå i veien.
Alt i orden?
Takk for at du kom, Miss Sorokin.
Rettsbetjent, hent juryen.
Den 11. oktober 1944
åpnet Frank Sinatra Paramount Theater på Times Square.
Kvinnene dånet ved synet av ham.
De besvimte faktisk.
For offentligheten var dette Sinatra-effekten,
men egentlig var det strategisk skapt av Sinatras presseagenter.
Kvinner ble betalt for å dåne,
for å kysse ham og kaste klær på scenen.
Ambulanser og sykepleiere var plassert utenfor teateret.
Og alt dette fordi om han klarte seg her,
klarte han seg overalt.
Anna kom til New York akkurat som noen av dere.
Frisk og opplagt og spent på mulighetene.
Bare 25 år gammel.
Ingen rike foreldre. Ingen forbindelser.
Ingen rikmannsskoler.
Anna kunne ikke vente på sjanser.
Hun måtte skape dem. Det kan vi alle forstå.
Det er litt av Anna i oss alle.
Alle lyver litt.
Enten det er på en CV, i et salgsfremstøt eller på sosiale medier.
Verden er endret med sosiale medier.
Alle har blitt varemerker.
Et image sendt ut i verden. En løgn.
Men det som var sant for Anna, var sant for Sinatra.
Av og til må du late som til du slår gjennom.
Så Anne ble den personen hun ville være.
En som ble tilbudt den røde løperen fra New Yorks elite.
Hun lot alle tro på historien de ville tro på.
Sinatra forbrøt seg ikke da.
Det er ikke en forbrytelse nå.
Folkene dere vil høre fra
ville tro at Anna var en tysk arving
fordi det var nyttig for dem.
De fikk det.
Ikke et øyeblikk hadde Anna tenkt å stjele penger.
Alle som kommer hit
og sitter i den stolen ville gi Anna penger
fordi de ville handle med henne.
Være nær Anna Delvey!
Den tyske arvingen!
Ville de handlet med Anna Sorokin?
En utlending fra middelklassen? Nei.
Anna måtte late som til hun slo gjennom.
Dere kan dømme henne for det.
Finne henne uetisk.
Slik noen fant Sinatra uetisk,
som betalte kvinner for å dåne.
Men det er ikke ulovlig.
Og det viktigste dere må huske, er
at bevisene vil vise dere at Anna aldri var nær,
og slett ikke farlig nær å få de lånene,
eller å stjele fra noen som vitner og sier noe annet.
Ikke en eneste dollar.
Takk.
Sinatra-forsvaret. Modig.
Én siste administrativ sak.
Senere inkluderer vi i bevisbyrden
innhold fra tiltaltes mobil og laptop,
da vi forventet kommunikasjon
mellom tiltalte og hennes kontakter.
Jeg vil si ifra om at det var tekniske problemer
i IT-avdelingen vår grunnet et datakrasj.
Det viktige er at de fleste fremleggingene våre
er i en tilstand hvor de kan presenteres,
det er det eneste problemet, og vi har prioritert høyt…
-Hva er det hun… -Jeg spør Todd.
To vitner forklarer seg angående de sakene.
VIVIAN HVA ER PROBLEMET?
-Hva er galt? -Hvor er alle?
Hun vil vite hvor alle er.
Hvem er alle?
Pressen?
Publikum? Hvem som helst.
Bare pressen kan ta bilder her.
-Du er presse, så ta det. -Hva er dette til?
Jeg skal belyse denne scenen. Vent og se.
Ser du de fotografene? De er fra Daily Mail, New York Post og AP.
De publiserer umiddelbart. Bruk deres bilder.
OPPRETT BRUKERNAVN ANNADELVEYRETTSMOTE
ANNA I HVITT SOM EN ENGEL!
Alan Reed til vitneboksen.
Og hjalp du henne
ved å koble henne til banker som kunne gi henne lån?
-Ja. -Betalte tiltalte for disse tjenestene?
Nei.
Og selv etter at du fortsatte
med å fakturere alle de timene, uten forskuddet,
til 1000 dollar i timen, fikk du Anna
i nærheten av å få et lån godkjent eller overført til henne?
Nei.
Er det min klients feil at du ikke utviste korrekt atferd?
Gabriel Calatrava til vitneboksen.
-Hei. -Hei.
Hun ga deg et førerkort uten fødestedet sitt på,
og et falskt legatdokument skrevet på tysk av henne i Microsoft Word.
Falsk adresse for farens foretak i utlandet.
Det stemmer.
Vil du si at tiltalte var nådeløs?
Fast bestemt på å få lån fra Fortress?
Ja, hun var utholdende.
Fortsatte du å jobbe med henne
fordi du var interessert i henne?
Ja, det gjorde han.
Husker du å ha flørtet med Miss Sorokin?
Dessverre.
Sa du at du ville kysse henne?
-Protest. -Tatt til følge.
Det gjorde du absolutt.
En rettssal er en uventet arena for en motevisning,
men alt ved Anna Delvey,
den falske tyske arvingen for retten på Manhattan
virker å overraske og fascinere.
Nå har Anna Delveys rettssal-garderobe sin egen Insta-konto.
Ingen vet hvem som opprettet kontoen.
Men Annas ikoniske antrekk er nå svært etterspurte,
takket være en kjendisstylist.
Jeg vet det er deg.
Avtrykkene dine er på emneknaggen.
Ikke beskyld meg for å gjøre noe jeg er stolt av å gjøre.
Du gjør at stakkaren får fortelle den sentimentale
og pinlige historien sin til hele verden istedenfor bare en jury.
Anna kan havne i fengsel i 15 år,
og du er redd for Beckys 15 minutter med skam.
-Slutt å kalle meg Becky. -Greit, Karen.
Når skal du våkne og skjønne at du er Satans sekretær?
Lyder hennes minste vink.
Visst pokker.
Vet du hva som skal til for at Anna skal kunne ringe?
Nudelkopper. Drøssevis.
Hver innsatt får seks minutter telefontid om dagen.
Seks minutter.
Et umulig tall for en forsvarsstrategi.
Så hver dag får hun tak i og bytter nudelkopper,
pulverkaffe og jævla tamponger,
alt hun får tak i i kiosken
eller ved å gjøre avtaler med skumle folk,
for å få flere minutter.
Flere timer om dagen.
Det er handel. Det respekterer jeg.
Når du oppfører deg slik jeg kan respektere, kom innom jobben min.
Frem til da, alltid hyggelig, Karen,
og godt å se at du har valgt side, Sveits.
E! DELVEY-OPPDATERING
Anna har en veldig klar idé
om hva hun ønsker og hvordan hun presenterer seg for verden.
Forhåpentligvis gjenspeiler klærne jeg valgte hennes makt
og styrke i forretningsverdenen, samt henne sterke sans for personlig stil.
Mediedekningen gjør Anna Delvey til en slags Rihanna.
Et hardtarbeidende moteikon.
Du er stjerne i retten, men Cy vil se dette,
og ut fra det jeg vet, husker de bare feil
og belønner bare perfeksjon her.
Så urettferdig. Vi får antakelig kjeft av Baxter i morgen.
Han er en irrelevant mellommann.
Cys interesse går videre til noe annet etter dette.
Det er jeg som husker feil og bare belønner perfeksjon.
Baxtere kommer og går.
Hvis jeg taper et eneste tiltalepunkt, glemmer jeg det aldri.
Resten av livet.
Så glem Baxter
og finn Rachel Williams' vitnemål fra storjuryen
jeg ba om for ti minutter siden.
Herregud.
Anna har groupier. De begynner å trakassere meg.
Det blir bare verre når jeg går i vitneboksen. Faen.
Jeg må bytte identitet.
Kan de finne ut hvor jeg bor? De vet hvor jeg jobber.
Du er redd.
-Er du kriminell? -Nei.
-Hvem er det? -Hun.
-Svek du en venns tillit? -Nei.
Etterlot henne i et øyeblikks svakhet?
Nei.
-Hvem gjorde det? -Anna.
-Hvem burde være redd nå? -Anna.
-Hvem burde gjemme seg nå? -Anna.
Amen.
Men likevel, hva med…
Alle kommer til å hate meg etter jeg vitner.
Kommer du til å hate deg?
Stå i din sannhet,
forsterket av godhet, og fortell historien din,
tøffe kjerring.
Miss McCaw, jeg blir ikke yngre.
Rachel Deloache Williams til vitneboksen.
D-E-L-O-A-C-H-E.
Takk.
Og velkommen.
Ja, takk.
Jeg vet dette har vært tøft.
-Hvor bor du, Rachel? -West Village.
-Og hvor gikk du på college? -Kenyon.
Hvorfor kom du til New York?
Jeg ville bli skribent for Vanity Fair.
-Og ble du det? -Ja.
Hvor lang tid etter at du kom hit fikk du stillingen?
-Tre måneder. -Kan du fortelle hvordan?
Jeg fikk et uformelt intervju med en kvinne der
og vi fant tonen, men jeg hørte ingenting, så
jeg sendte et håndskrevet notat
med en bok med teite dikt
og en boks te så hun skulle huske meg.
Jeg ble intervjuet dagen etter og begynte dagen etter det.
Miss Williams, før vi går inn på de store vanskelighetene dine
i kampen om å få tilbakebetalt penger fra Miss Sorokin,
håpet jeg du kunne fortelle retten
hvordan opplevelsen har påvirket livet ditt.
Livet mitt? Ja visst.
Ærlig talt føler jeg at stresset hun påførte meg på jobb
og i familien, selv om det var fælt,
en gang vil gå over, men…
Men
du sto tiltalte nær.
Ja.
Var det derfor du stolte på henne, forsvarte henne, hjalp…
Jeg var glad i Anna.
Knyttet til henne.
Jeg støttet henne og var en god venn.
En veldig god venn.
Så da hun plutselig ble en kald og ond person,
som lot meg miste jobben og muligens fengsles
for å ha brukt bedriftskortet mitt til å hjelpe i nød, til hennes livsstil…
Jeg vet ikke om jeg noen gang kan stole på noen igjen.
Slippe noen inn i livet igjen.
Jeg håper det endrer seg, men jeg har forandret meg slik.
Redd og sårbar…
Alt hun lot meg gjennomgå,
alle løgner, alt stress og svik, vet jeg at jeg overlever,
men jeg vet ikke om jeg kan stole på noen igjen.
Om jeg blir meg selv igjen og kan slippe noen inn igjen.
Og elske.
Trenger du tid?
Jeg er så lei for det.
Beklager.
Det går bra.
Alt i orden.
Kan du fortelle juryen hvorfor du valgte å tjene penger på denne fæle opplevelsen?
Enorm gjeld.
Men jeg kom meg heller ikke videre.
Tenkte på scenene om og om igjen.
Så jeg tenkte det eneste som hjalp, var å skrive det ned.
Det var viktig at det var jeg som fortalte historien min.
Ikke vær redd, det er vår tur i morgen.
Du snakker russisk, ikke sant?
Litt.
Da.
Mr. Sorokin, dette er Todd Spodek, din datters advokat.
Jeg vet ikke hvor mye av rettssaken
du har fått med deg fra Tyskland…
Men jeg ringer for å høre
om du har ombestemt deg om å komme.
-Njet. -Han sier nei.
Det skjønte jeg.
Du skjønner, Vadim, datteren din er litt fortvilet.
Jeg sier ikke at vi taper, det gjør vi ikke,
men med alt stresset i en slik rettssak,
særlig med all medieoppmerksomheten…
Ingenting kan erstatte familie.
Hun trenger familien sin her.
Vær så snill.
Din egen datter?
For retten i et fremmed land.
Jeg er bare advokaten hennes, Vadim.
Jeg kan ikke være faren også.
Jeg klarer ikke dette.
Jeg kan ikke være alt for henne.
Ha sa: "Ha en god dag".
-Hva gikk vi glipp av? -Heldigvis ikke Annas ankomst.
Misset én dag med Rachels vitnemål, ikke flere.
-Tok med lunsj… -Jeg kan oppdatere dere.
Skulle det ikke begynt nå?
For en halvtime siden.
-Hva er forsinkelsen? -Vet ikke. Todd svarer ikke.
Har du prøvd å ringe?
Det er mer umiddelbart enn å tekste.
Helikopterforeldre. Visste ikke hva det betydde før nå.
Du tuller.
Mine damer og herrer, beklager forsinkelsen.
Tiltale nekter angivelig å komme
før hun har ordnet opp i noen garderobeproblemer.
Problemer? Hva nå? Hun fikk nøyaktig det hun ba om.
Det var ikke det hun fikk.
Men hvor mye hun fikk.
Det er vel min tur til en H&M-tur.
-H&M-tur? -Hennes tur?
Dette kan ta en stund.
Dere bør dra tilbake
før Paul gir pultene deres til praktikantene.
Hva er galt med klærne?
-De er skitne. -Så bruk disse.
-Gi meg nye. -Vi gjør ikke dette igjen.
Gi meg nye klær, og si til dommeren at jeg vitner.
-Hør her, Anna… -Nei! Du ødela hele saken.
Jeg visste det, med den teite Long Island-aksenten
og det teite trynet,
at du var en ubrukelig drittadvokat!
-Hold kjeft og hør etter. -Du skal høre!
Jeg vitner. Si det til dommeren.
Og be Natasha om bedre klær, ellers sparker jeg deg!
Hva er problemet?
Min stygge, bedritne jævla advokat er problemet mitt!
Jeg vitner, din inkompetente ape.
Du køddet til hele forsvaret.
Hvis jeg trengte pengene,
kunne jeg giftet meg med de rike bankjævlene!
Jeg prøver å bygge noe,
og du har ødelagt omdømmet mitt fullstendig!
-Omdømmet ditt? -Du har sparken! Ut med deg!
For det første er det selvmord om du vitner.
-Som jeg… Vi er ferdige! -Åpner opp for spørsmål…
Dra til helvete, finn en trengende stalker.
Spørsmål som får deg til å se ut som en grådig,
løgnaktig, ussel svindler med en ekkel aksent.
Men det er ikke derfor du ikke vitner.
Du vitner ikke fordi jeg bestemmer, ikke du.
Du har sparken, jævla underklassetaper!
-Men det er ikke grunnen. -Du har ingen rett!
Dette er kanskje omdømmet ditt…
Det er ikke bare omdømmet mitt, ditt rasshøl,
det er livet mitt. Friheten min!
Din ubrukelige, inkompetente unnskyldning for en svindler.
Jeg har kjent en drøss med jævla forbrytere,
og du ligger langt under gjennomsnittet, så drit og dra.
Og drit i omdømmet ditt.
Drit i det falske livet ditt og friheten din.
Dette er mitt omdømme, min identitet
og mulighet til å forsørge familien du kødder med,
og nå ser jeg ut som en jævla dust som ikke kontrollerer klienten.
Får ikke kledd på ungen.
Lar jeg deg vitne,
er det spikeren i kista for oss begge.
Du får maksimumstraff, og ingen vil hyre meg igjen!
Det burde de faen meg ikke.
Drit i meg og drit i deg!
Kom deg ut. Faren min finner en advokat som ikke er gammelt søppel…
Faren din? Den jævla faren din?
Du er ikke dum, så hva er det?
Total vrangforestilling
som får deg til å tro at han kommer i nærheten?
Tror du på løgnene dine?
Er de for meg eller deg?
Må være deg.
For alle i livet ditt som ikke har forlatt deg ennå,
har sluttet å tro på dem og gir faen!
Så lenge sjekkene har dekning.
Selv faren din er ferdig med dritten din.
Derfor er klærne dine skitne.
Du må ha episke vrangforestillinger
som trodde et øyeblikk at han ville dukke opp her,
og i hvert fall ikke betale en kjendisstylist
for å kle deg som en tinghus-Barbie!
Juryen elsket henne.
Spiste opp alt pisspreiket.
Hun er en talentløs streber som er berømt takket være meg.
Og de elsket henne.
De klarte ikke ta øynene av Rachel.
Men det er fordi hun er penere enn meg
og mer sympatisk.
Hun passer inn overalt.
Er en bedre skuespiller.
Det er ikke hennes show.
-Dette er vårt show. -Og så du?
Hun fikk dem faen meg til å gråte.
Dette er vårt show. Du er stjernen.
Jeg er den jævla, hva kalles det?
Taperadvokaten som får sparken i første episode.
Nei, ikke det.
Medspilleren.
Den som står ved deg når ingen andre gjør det.
Den som aldri forlater deg selv om jeg ikke tåler deg.
Selv når du behandler meg som dritt,
forsvarer jeg deg mot alle som synes du er en kødd.
Og det er du, Anna. En stor kødd.
Men du har også baller. Jævla svære neshornballer.
Jeg respekterer faen meg de svære, svingende…
Den typen du trenger for å få gjort noe her i byen.
Men de folkene ser ikke det.
De ser en egoistisk kødd som stjeler fra vennene
og raner minibaren på hotellet
som en vill russisk vaskebjørn på byen.
Jeg skal forandre det.
Jeg skal vise hvor hyklersk Rachel er
-og servere de enorme… -Æsj.
…på et jævla sølvfat
så alle i retten kan beundre dem.
Jeg skal drepe for deg.
Ikke fordi du fortjener det,
men fordi jeg trenger det.
For min skyld.
Og fordi jeg kan.
Jeg skal kjempe.
Men du må slutte å kjempe imot.
Jeg vil heller fengsles for livet enn å virke som en streber.
En amatør.
En lat millennial på leting etter en snarvei til berømmelse og rikdom.
Ja. En Rachel.
Jeg vil ha respekt.
Jeg vil at du skal forsvare meg.
Forsvare arbeidet mitt og stiftelsen. Prestasjonene mine.
Faren min,
alle
må vite hvor nær jeg var.
De må vite at jeg ikke er en svindler.
Jeg lover.
Kle deg.
Dette er uakseptabelt og upassende.
Jeg har hatt en jury her siden 09.30.
Du står for en strafferett.
Dette er ikke en moteoppvisning.
Hvem i svarte tror du at du er?
Beklager, dommer.
Neste gang må rettsbetjentene
innhylle deg i gardiner og slepe deg ut.
-Forstår du, Miss Sorokin? -Ja, dommer.
Greit. Da får vi inn juryen.
Vi fikk høre mye om deg under vitnemålet ditt.
God oppvekst, godt college.
Fikk drømmejobben tre måneder etter at du kom hit.
Gratulerer med suksessen som skribent.
-Det er misunnelsesverdig. Du er heldig. -Protest.
Still et spørsmål, Mr. Spodek.
Kjente du til Anna før du møtte henne?
Så henne på sosiale medier.
Så man kan si du ville møte henne.
Ja, feeden hennes var interessant.
Hva var interessant ved den?
Bilder av kunst, reiser,
sjefsredaktøren i Purple.
Så lignende karrierer tiltrakk?
Begge jobbet i moteblader. Anna lå kanskje foran…
Ja.
Og da du ble venn med Anna, betalte du noen gang for en drink?
-Hun lot meg ikke… -Svar på spørsmålet.
Ikke det jeg husker.
Noen av de mange middagene på Le Coucou eller andre topprestauranter?
-Ikke det jeg husker. -Spabesøk? Ansiktsbehandlinger?
Infrarøde saunaer? Massasjer, manikyrer?
-Nei. Anna var veldig sjenerøs. -Personlig kjendistrener?
-Nei. -Du betalte ikke for noe?
Og hvor mange av disse luksusartiklene
kjøpte Anna til deg på de to årene dere hang sammen?
-Hva da? -Begynn med middagene og gå derfra.
Hvor mange?
-Jeg husker ikke. -Skrev du det ikke ned?
-Nei. -Hvordan skal du huske det til boka?
-Protest. -Tatt til følge.
Samarbeidet du med politiet i New York,
med en etterforsker for å bidra til arrestasjonen av din venn Anna?
Det var eneste måte…
Hvorfor nevnte du ikke det i artikkelen i Vanity Fair?
Jeg hadde ikke plass.
Men av alle detaljene.
Du skrev om å gå på byen sammen
og fine vennskapsøyeblikk i vakre detaljer.
Du tenkte ikke at dramaet ved å lokke ut Anna
for å få henne arrestert var verdt plass i artikkelen din?
Det var ikke plass.
Hvor mye får du betalt for
å skrive en bok om opplevelsene med Anna?
Jeg vet egentlig ikke hvordan kontrakter…
Jeg er advokat, la meg hjelpe deg.
Det står her at du får 300 000 dollar i fire utbetalinger. Høres det rett ut?
Ja.
Og hvor mye får du for TV-avtalen?
-Eller trenger du hjelp med forklaringen? -Rundt 30 000, tror jeg.
For intensjonsavtalen. Og så 300 000 til hvis det blir program. Ja?
-Stemmer. -Så totalt 630 000 dollar.
Pluss de 1200 du fikk fra Vanity Fair for artikkelen?
Jeg vil ikke at vitnemålet mitt skal misoppfattes eller ses på
som egennytte, for det er det ikke.
Det handler ikke om underholdning, men om lov og orden!
Men for deg er det underholdning?
Det handler om traume.
Om USAs rettssystem, som en advarsel til andre…
Dette er ikke underholdning,
men det mest traumatiske jeg har gjennomgått.
Det skjønner jeg.
Men denne traumatiske opplevelsen du gjennomgikk,
solgte du til tre forskjellige.
Jeg jobbet hardt.
Svar på spørsmålet.
Ja, jeg solgte den til tre forskjellige, men jobbet veldig hardt.
Og når du sier du jobbet hardt,
mener du med å bli venn med Miss Sorokin
for å dra nytte av hennes kontakter
og ekstreme sjenerøsitet,
og da én ting ikke gikk din vei, ett mistak,
jobbet du veldig hardt med å samarbeide med politiet for å få Anna arrestert.
Du jobbet veldig hardt med å lure henne ut av klinikken i Malibu
ved å late som dere skulle på lunsj.
Du jobbet veldig hardt med drømmen om å bli forfatter
ved å finne en karakter og skape en historie…
-Protest. -Avvist.
Og du jobbet veldig hardt med å selge den historien
om opplevelsene med Anna til høystbydende, ikke sant?
Dette er ikke…
Om bare jeg aldri møtte Anna.
Jeg ønsker ikke dette for noen.
Det er det verste som har hendt meg.
To år etter at du kom hit for å slå gjennom som skribent,
utga du en artikkel i Vanity Fair.
Du har over 600 000 dollar på vei i bok- og TV-avtaler.
Kun fordi du fant Anna og ble hennes venn, og overga henne til politiet.
Er dette det verste som har hendt deg,
-skulle vi gjerne byttet. -Protest.
Trukket tilbake. Ingen ytterligere spørsmål.
Anga du Anna?
Samarbeidet med politiet? Lurte henne ut av klinikken?
Jeg kan forklare det.
-Du er sikkert sint… -Dette er sjokk.
Du vil se når jeg er sint.
Jeg måtte samarbeide med politiet for å bli kompensert.
Hvorfor skjule det?
Jeg skammet meg.
Jeg følte meg brukt.
Av politiet og påtalemakten…
Jeg føler meg brukt.
Av deg.
Trodde du var et offer. Tok meg av deg.
Jeg er et offer.
Du kan iallfall gråte inn i alle pengene.
Du har mer enn nok igjen, selv etter du betaler Amex de 60 000.
Med mindre noen har betalt for deg.
Ikke hold noe tilbake, ellers…
Amex tok seg av det. De så det sinnssyke i situasjonen.
Så du har ikke tapt noe på å ha sviktet vennen din!
UKJENT
-Er det… -Ja.
-Skal du… -Nei.
Nei vel.
-Men hva om det er… -Grenser.
Skål for ditt glimrende kryssforhør av Rachel i dag.
Kan ikke gjøre noe med ett tiltalepunkt, men de andre ni…
Catherine er en ustoppelig faktarobot
som stapper bevis i halsen på dem
til de er så mette at det ikke er plass til mine.
Så vi bytter strategi.
Min beste strategi er
at hun aldri var farlig nær å få noen av de pengene.
Jeg kan ikke bruke den, for klienten
vil heller råtne i fengsel enn at noen tror
hun er dårlig i handel.
-Hvem sier du må høre på henne? -Etikk. Anstendighet.
Du gjør vel det du må?
Du var flink i dag. Du fikser dette!
Hvor full er du?
Jeg er opprømt. Vi kan vinne.
Anna kan sitte på den barstolen om en ukes tid.
Anna ville aldri bli sett her.
Vi burde dra hjem.
Antakelig.
Grenser, Vivian.
Ja, jeg tar imot.
Hva skjer, Anna?
Har du noe jeg ikke vet om?
Trodde du sov.
Jeg gjorde det.
Jeg tror stadig jeg hører henne gråte.
Så våkner jeg, og det er som gjenferdgråt.
Hører du det også?
Hva skjedde med alle kjolene mine?
Motepolitiet hadde rassia.
Jeg burde fortalt det.
Jeg må få klær til Rikers innen 23.00, ellers er de ikke der
når de henter henne om morgenen, og det blir en ny fiasko.
Når jeg sier "henne", mener jeg datteren vår. Når du sier "henne"…
Det er bare klær, jeg bare hjelper til.
Der er du!
Hvis jeg viste en video av deg til college-deg akkurat nå,
ville hun fått hetta.
Det er bare en kjole, Jack. Hvorfor plager dette deg sånn?
Det plager meg at det ikke plager deg.
Selvsagt plager det meg. Jeg hater å tenke på klær.
Jeg hater å være vekke fra jenta mi og dra til Rikers.
Hvorfor, da?
Fordi jeg skapte dette monsteret.
Nå er verdens øyne på henne. Hun har ingen.
Det er nok av grunner til at hun ikke har noen.
Jeg må få dette til Rikers.
Hvordan kan du si dette?
Du har visst om ferien i månedsvis!
Er det min feil at rettssaken drar ut?
-Ingenting er vel din feil? -Jeg kan ikke dra fra klienten min!
Du kan bare overlate henne til andreadvokaten.
Du har ikke vært der for å støtte meg en eneste gang.
Du aner ikke hvordan mediepresset er. Jeg kan ikke bare gi opp…
-Nå vet vi hva dette er. -Hva da?
Du vil være på pressekonferansen
så studiekameratene dine
får se deg på TV. Patetisk.
-Jeg driter i… -Ja, hvis dette var drap!
Ta all den tiden du trenger, men egoet ditt avhenger
av denne bortskjemte lille tyven som er, innse det, skyldig som faen!
En iskald morder ville ikke trengt meg,
men det gjør hun. Et barn.
En immigrant på jakt etter den amerikanske drømmen…
Ikke draper flagget rundt den lille psykopaten.
Jeg er alt hun har!
Du vokste opp på jævla Olympus.
Du kan aldri forstå hvordan det er.
Så forklar meg det.
-Ta den. -Nei.
Fortell Anna hvor fin hun var i retten i dag.
Du oppfører deg som jeg knuller henne. Hun er en klient!
Skulle ønske du gjorde det, for det ville forklare
hvorfor det plutselig er greit
å ødelegge vår eneste ferie på to år.
-Jeg har grenser. -Hun ringer igjen.
Hallo.
Hei, Brian? Er faren din der?
Han krangler med mamma.
Jeg kan vente. Men ikke lenge, jeg er i fengsel.
Hva har du gjort?
Ingenting, bare lånte litt penger.
Og et fly.
Kan jeg låne penger?
Faren din har alle pengene.
Han vil ikke gi meg noen.
Det tviler jeg på.
Han er snill.
Og er veldig glad i deg.
Men han gjør mamma trist.
Det er antakelig min skyld.
Men du kan også bruke det til å få det du vil ha.
Kan jeg?
Klart. Folk gir andre penger av alle mulige grunner.
Skyldfølelse og kjærlighet er to av de største.
Og du har begge deler. Du kan be om månen.
Jeg henter pappa.
Nei, la dem krangle.
Men jeg liker det ikke. Det er høyt.
Det er bedre enn stillhet.
Tiden min er omme, Brian.
Ha det.
Da betjent McCaffrey gikk for å se etter Anna i retten, var hun der?
Nei.
Ble hun værende for å kjempe mot anklagene?
Nei.
Hun dro til California fordi hun visste at anklagene ikke kunne forsvares.
Hun visste hun var skyldig i alle.
Dette viser at tiltalte…
Hvitt til sluttinnleggene? Genialt.
…begikk forbrytelser.
Når dere går på juryrommet for å diskutere,
ber jeg dere komme til den eneste kjennelsen
som samsvarer med loven og bevisene.
Og det er at tiltalte er skyldig
innen rimelig tvil på alle ti tiltalepunktene.
Takk.
Mr. Spodek?
Todd.
Jeg sa jeg skulle drepe for deg.
Hva?
Bare stol på medspilleren din.
Greit?
Dere har hørt mange vitnemål fra mange vitner i denne saken,
men har dere lagt merke til én ting?
Alle vitnene var flaue.
De ville ikke fortelle hele sannheten.
Alle vitnene skylder på noen andre for feilene sine.
Alle hadde en historie.
For hver og en av dem, godt betalte,
velutdannede, erfarne forretningsmenn,
ble lurt av en 25-årig jentunge
uten høyere utdanning eller referanser,
og ingen bedriftserfaring utover en praktikantjobb.
Anna var så grønn som man får blitt.
Hun verken kjente noen eller visste hva hun gjorde.
Hvordan kunne hun være farlig nær å lure disse bankene?
Å få disse pengene?
Dere synes kanskje Miss Sorokins
atferd var gal, umoralsk, uetisk og uortodoks.
Dere kan elske eller hate at hun utnyttet systemet.
-Hva gjør han… -Men hvis noen i denne saken
prøver å skille folk fra pengene sine, er det bankfolkene.
De gjør bokstavelig talt alt
for å få kontoer og kunder.
Var Anna i nærheten av
å få lån fra noen av disse bankene?
Aldri.
Og hvis hun hadde vært det, hadde hun ikke tatt dem.
De ville gått til eieren av bygget
hun ville renovere til foretaket sitt.
Men se på bevisene, og dere ser
at det ikke fantes.
Det var bare en drøm. En idé.
Det eneste håndfaste var en presentasjon.
Noen ord og noen bilder.
Det var aldri ekte. Aldri håndgripelig.
Anna var ung og ambisiøs, hadde tatt seg vann over hodet
og var fullstendig uforberedt og ute av stand til å gjøre det hun ville.
Hun var aldri i nærheten,
og slett ikke farlig nær
å få tak i pengene eller bygge huset
eller starte klubben, denne kunststiftelsen.
Det var bare tomprat.
En vei til ingensteds brolagt med naivitet og gode hensikter.
For å bevise forsett,
må dere bevise at hun var farlig nær.
Og hvis dere ikke finner forsettet, kan dere ikke dømme henne.
Hvis dere har rimelig tvil om forsettet
og hennes sinnstilstand,
må dere kjenne henne ikke skyldig på alle tiltalepunkter.
Takk.
Takk, Mr. Spodek.
Prøv å bli hos meg, mine damer og herrer.
Jeg skal endre tonefallet litt
så dere fokuserer, for dette er viktig.
Han sank henne fullstendig.
Siktelsen er ikke bevis på skyld,
det er melding om anklagene…
-Jeg måtte. -…mot tiltalte,
som en mekanisme for å stille henne for retten.
I rettsprosessen har tiltalte…
Hei.
Hvor lang tid tar det?
Så lenge som trengs.
Jeg er ingen tålmodig person, så gi meg et mantra eller noe.
Gud, gi meg styrke til å akseptere det jeg ikke kan endre…
Fant du på det, eller stjal du det fra Bibelen?
Ingen av delene.
Eksen er i AA.
Så ti tiltalepunkter mot Anna?
Ja, Vivian, ti.
Og hun kan få 15 år om hun dømmes for alle?
Du vet dette… Hukommelsestap?
Tidlig Alzheimer…
Jeg distraherer deg
så du slutter å skru på korken.
Det er en stor korridor.
Tror du én holder igjen? Er dette 12 edsvorne menn?
Sliter de med juridiske definisjoner?
Jeg bryr meg ikke engang lenger.
Jeg har gjort mitt.
Jeg drar til Mexico om fem timer uansett.
Drar du?
Det er enten det, eller skilsmisse.
Så…
Alexi kan ta det herfra. Han er mer enn kapabel.
Drar du i dag?
-Det er bare en sak. -Jeg vet det.
Jeg har ignorert familien for lenge.
Jeg skjønner det, men…
-Anna er stor jente. -Vet det.
Det er ikke det.
Men…
Jeg har ikke ord, og jeg burde, for ord er jobben min,
men det nærmeste jeg kommer på,
er at jeg vil savne deg.
Dette er ikke… Våre veier vil krysses.
Selvsagt.
Og det kommer andre interessante saker.
Helt klart.
Ja.
Vi fire kan gå ut på middag.
Kanskje fem.
Akkurat. Ja.
Vi kan håpe.
Ingenting ennå?
Ikke spør meg igjen.
Kanskje dårlig dekning…
Viv er på nett.
Det grønne lyset viser det.
Denne datagreia viser til og med når hun skriver.
Den viser faktisk at Vivian skriver når hun skriver.
Hvem trenger all den informasjonen?
Skal det lindre nervøsiteten? For det er stikk motsatt.
Siden Vivian ikke skriver, henter jeg grønn te. Noen?
Nei takk.
Jeg tar en Bloody Mary.
Vent…
Vivian skriver.
Nå kommer det.
Nå skjer det.
Hent inn juryen.
Sitt ned, alle sammen! Nå!
-Vi har en kjennelse. -Vi kan lese.
Greit.
Jurymedlemmer,
jeg hører dere har en kjennelse.
Jeg ber notaren…
Kan juryleder reise seg?
Du må stå.
Er kjennelsen enstemmig?
Ja.
Hva er kjennelsen for første tiltalepunkt for Anna Sorokin
for forsøk på grovt tyveri i første grad,
av midler fra City National Bank
i overkant av 1 million dollar?
Uskyldig.
Visst faen!
Hva er kjennelsen for andre tiltalepunkt,
forsøk på grovt tyveri i første grad
av midler fra Fortress Investment Inc.
i overkant av 1 million dollar?
Skyldig eller uskyldig?
Skriv fortere.
Skriv, Vivian, raska på.
Skyldig.
Tredje tiltalepunkt, grovt tyveri i andre grad
av midler fra City National Bank i overkant av 50 000 dollar.
-Skyldig eller uskyldig? -Skyldig.
Fjerde tiltalepunkt, grovt tyveri i andre grad
av midler fra Citibank NA i overkant av 50 000 dollar.
-Skyldig eller uskyldig? -Skyldig.
Femte tiltalepunkt, grovt tyveri i andre grad
av midler fra Rachel Williams i overkant av 50 000 dollar.
Skyldig eller uskyldig?
Uskyldig.
Sjette tiltalepunkt, grovt tyveri i tredje grad
av midler fra Signature Bank i overkant av 3000 dollar.
-Skyldig eller uskyldig? -Skyldig.
Sjuende tiltalepunkt, tilegnelse av tjenester
av flytransport fra Fly Blade Inc.
-Skyldig eller uskyldig? -Skyldig.
Beekman Hotel?
Skyldig.
-W Hotel. -Skyldig.
-Le Parker Meridien Hotel. -Skyldig.
Nå vel,
det var det.
Mine damer og herrer, det har vært en vanskelig jobb.
Jeg forstår det og setter pris på det.
Som sagt, uansett kjennelse,
har dere gjort en god samfunnstjeneste.
Et par ting. Alle…
Vi vant to av de tre store. Det er da noe.
Ja, City National og Rachel.
Det er ikke verst.
Dere kan snakke med dem om dere vil.
Jeg tror pressekorpset ønsker å snakke med dere også.
Men dere velger selv om dere vil snakke med dem.
Og jeg vil si noe om pressen.
Dere har åpenbart sett dem her hele tiden.
Jeg er stolt av at dere fokuserte på saken, ikke på dem.
Beklager, jeg må dra rett etterpå.
Alexi hjelper deg videre.
Jeg kontakter deg neste uke. Greit?
Ja.
Ha en fin ferie. Vel fortjent.
Og takk for hjelpen igjen.
Takk.
Du kan gå. Du er fri.
Jeg er så stolt.
Takk, det betyr mye.
Vi bør kjøpe klistremerkebøker til barna
hvis vi skal overleve flyturen.
Og Gloria ringte hotellet
for å melde dem inn i barneklubben hver dag,
så vi kan få en halv dag for oss selv til å golfe,
vandre i byen eller ligge hele dagen.
Hva er det?
Jeg kan ikke dra. Ikke nå.
Hvorfor ikke? Det er over.
Jeg kommer så fort jeg kan.
Jeg tror ikke du forstår hva du gjør.
Jeg forstår det.
Jeg tror ikke du forstår…
Hun får deg til å parkere bilen sin, Todd.
Jeg elsker deg.
Alt i orden?
Du svek meg.
Én måte å se det på.
Og du ble frikjent for to store anklager.
Du likte kanskje ikke metoden, men la meg forklare.
Spiller ingen rolle.
Juryen så gjennom deg.
De så hvor nær jeg var pengene og ADS.
De så gjennom Rachels pisspreik.
Jeg trengte ikke å svindle vennene mine for 60 000 dollar,
når de jævla pappaguttene hos Fortress ville gi meg 20 millioner!
De folkene der inne så meg.
Jeg var farlig nær, og det så de.
Nå vet verden at jeg ikke er en idiot.
Jeg er ingen dum sosietetsløve.
Jeg er en av gutta.
Jeg var ett skritt unna.
Jeg ringer faren din.
Sier ifra.
Treffene for originalhistorien din er sinnssykt mange.
Med rettssak og straffeutmåling
trender den stadig øverst
av alle historier på nettstedet.
Globalt over fire millioner lesere.
Vi har aldri sett noe lignende.
-Har vi, Paul? -Ikke det jeg vet.
Interessen for dette er…
Vi trenger oppfølging.
Absolutt.
Hovedhistorie.
Ja, førstesiden.
Gå i detalj, jeg vil ha all innsideinformasjon.
Konflikten med dommeren.
Rettssalen og rømningen.
Hun gikk angivelig i hvitt under sluttprosedyrene.
Denne dama er fantastisk.
Var den hvite kjolen hennes idé?
Eller stylistens?
Du.
Vi bør flytte deg.
Hun trenger kontor. Det ved siden av deg er ledig.
Vil du ha det?
Ikke tenk på…
Vi trenger art director, fotografer…
-Den meksikanske gutten. -Hvem?
Landon tilbød meg kontor.
Ved siden av Paul.
Det er jenta si.
Jeg flytter ut av Skribir.
Det er målet.
Hva er det, Vivian?
Den var min. Den hvite kjolen Anna brukte.
Jeg tok den ut av skapet mitt.
Jepp.
Lou…
Skribir, hvite kjoler…
Du begraver historien.
Jeg bryr meg om henne.
Mer enn jeg burde.
Hun bryr seg faen ikke om meg.
Brydde hun seg om meg i det hele tatt? Ble jeg også lurt?
Historien.
Vivian.
Hva faen gjør jeg nå?
Går videre til neste.
Det er jobben.
Det går bra.
Miss Sorokin, jeg har ingen tillit til…
Ingen… Null… Ta ansvar.
Jeg dømmer deg til soning
i fem til femten år i statlig fengsel til rettssak.
Anna Sorokin,
dømt for å ha svindlet New Yorks elite for over 200 000 dollar,
får straffeutmåling i morgen i Manhattan tinghus.
Sorokin står overfor 15 år i fengsel.
RACHEL - DEN EKTE HISTORIEN
Rachel kan skrive.
-Hva sa hun? Få den. -Slutt. Du er ikke her mye.
Få den!
Du burde vært i Marokko og blitt berømt som meg.
Hun skriver så fort.
-Hun har med rettssaken. -Gi meg boka.
Den kommer ut i sommer.
Du kan lese den på stranda med de andre teite bertene.
Her.
Nei.
Jeg har kastet bort nok…
Jeg er rystet.
Jeg er ferdig med å leve gjennom andres øyne.
Jeg er regissør.
Jeg er en jævla filmregissør fra nå av.
Jeg går inn og leverer oppsigelsen.
-Vent. -Ikke prøv å snakke meg fra det.
Vent, straffeutmålingen.
Den er klar.
Hvor lenge?
Tolv år.
Fire til tolv.
Tolv år.
Om 12 år har datteren min mobil.
Tolv er maksimum.
Om 12 år er det ikke is i Arktis.
-Jeg vet ikke hva det har… -Om 12 år er Anna 40.
Hun blir ingen nettsensasjon.
Ingen Instagram-stjerne.
Hun blir ikke tidenes datter eller millennialenes dronning.
Hun blir en ensom, middelaldrende kvinne som fikk livet frastjålet.
Todd.
Hva vil du jeg skal si?
Intervjuet du henne?
Utnyttet henne?
Fikk hun ikke lengre straff
på grunn av mediefokus?
Beklager, men du fikk flere klikk, Anna mer soning. Enkelt og greit.
Hvordan er mobilen?
Mobilen?
Vedder på at den ringer.
Endelig.
Fått noen nye klienter?
Tenkte meg det.
Du blir rik av denne saken. Nyt det.
Ta en pause. Tenk gjennom ting.
-Ta med familien på ferie… -Jeg gikk glipp av den!
Er det min feil også?
Dra til den jævla flyplassen. Vær med familien om du vil.
Hvor skal hun?
Bedford Hills.
Når drar hun?
Er du nervøs?
Drit i dette stedet. Jeg er klar for ekte fengsel med ekte forbryterhjerner.
Det gjør dagene med interessante.
Og de sier Bedford Hills er fint.
Ja.
Anna, jeg ville bare si unnskyld.
For hva da?
For måten det utviklet seg på.
For alt dette.
-Jeg trodde… -Hva trodde du?
Jeg vet du ikke trodde du skulle redde meg.
Kom an, Anna.
Ingen berøring.
Jeg trodde aldri…
Du fortjener ikke en slik dom.
De som ruinerte Wall Street-bankene fikk ikke noe i nærheten.
Du burde…
Om jeg ikke hadde skrevet artikkelen…
Du har nettopp begynt.
Jeg sier at feil ble gjort.
Min eneste feil var å overvurdere folks evne til å takle stress.
Din eneste feil?
Sier du at om du fikk sjansen til å gjøre alt dette om igjen,
ville du gjort nøyaktig det samme?
Anna.
Dette er siste gang vi ser hverandre.
Jeg ber om unnskyldning. Jeg ber deg…
Slutt, Vivian. Du er ikke min venn.
Vi er ingen knisende idioter eller BFF-er eller noe.
Jeg liker deg ikke. Du har stygge sko. Dette var en transaksjon, en avtale.
-Anna. -Det er greit.
Du holdt din del av avtalen.
Du sa du skulle gjøre meg berømt, og gjorde det.
Hvem er mer berømt enn Anna Delvey nå?
Ingen berøring.
Du kommer på besøk.
Ingen berøring.
Du kommer på besøk.
Jeg kommer.
Herregud, ro ned, for faen.
-Tiden er omme, Anna. Kom an. -Skjønner.
Farvel, Vivian.
Farvel, Anna.
Vivian,
du ser bra ut.
Du har slanket deg.
Du er ikke så feit lenger.
5999 INNLEGG - 408 000 FØLGERE
Rachel Williams' biografi
"Min venn Anna" var blant Time Magazines
100 beste bøker i 2019
Kacy Dukes erfaring med Anna
gjorde at hun kuttet ut plagsomme klienter.
Hun er fortsatt en suksessrik livsveileder/trener.
Neffatari Davis sa opp jobben og flyttet til Los Angeles.
Vennskapet ble avsluttet da Anna erklærte i fengsel
at hun identifiserte seg som svart.
Todd Spodek har blitt forsvareren for prominente svindlere.
Han fikk et helsesjokk som inspirerte ham til å prioritere familien.
Jessica Pressler, reporteren som inspirerte karakteren Vivian Kent,
er nå korrespondent for Vanity Fair.
Hun fullførte nettopp sin første bok: "Om Anna".
Anna Sorokin satt inne i 40 måneder.
Hun er nå i varetekt
hos immigrasjonsmyndighetene i påvente av deportasjon.
"HELE DENNE SERIEN ER INSPIRERT AV JESSICA PRESSLERS RAPPORTERING."
Tekst: Gry Viola Impelluso