‎UN SERIAL NETFLIX
‎ACEASTĂ POVESTE ‎E COMPLET ADEVĂRATĂ…
‎CU EXCEPȚIA PĂRȚILOR ‎CARE SUNT O VRĂJEALĂ TOTALĂ!
‎S-a mutat din apartament.
‎Și-a lăsat postul de la ‎Vanity Fair.
‎Familia sau prietenii ei nu vorbesc.
‎- Cine anume? ‎- Cine crezi?
‎Tot ești obsedată de Rachel?
‎Trebuie să renunți.
‎E singura prietenă ‎pe care Anna a numit-o în plângere.
‎Am nevoie de ea, și ea mă evită.
‎- N-ai nevoie de ea. ‎- I-am zis și eu.
‎Bine, o vreau.
‎Păzea, vine Paul!
‎- Paul! ‎- Salut, Paul!
‎Faci safari? Ai venit să vezi băștinașii?
‎În mahalaua Scriberia?
‎Barry, termină! Îmi pare rău.
‎Vrea să zică, Paul…
‎că nu ne place de tine. Du-te de-aici!
‎Voiam doar… Vivian, cum e cu articolul?
‎- Bine. Minunat. ‎- Când e gata?
‎- E aproape gata. ‎- Ai să-mi dai o ciornă?
‎Nu. Lucrez la el.
‎Sunt în el.
‎Așa fac eu. N-am ce ciornă să-ți arăt.
‎În curând.
‎Există termen de predare.
‎Când crezi că o să se-ntâmple?
‎Copilul se naște în trei săptămâni.
‎Deci am nevoie urgent de articol.
‎Ne mai trebuie timp.
‎Sunt multe lucruri de verificat.
‎Tu, dintre toți, știi cel mai bine ‎ce important e să verifici faptele.
‎Am înțeles.
‎Pa! Du-te! Fugi!
‎Avem articolele noastre, ‎cu termene de predare.
‎N-am timp de minciunile tale de colegiu.
‎Ia stai așa! Are dreptate.
‎- Naști în două săptămâni. ‎- Și ciorna nu e aproape gata.
‎- Nici n-a început să scrie. ‎- Nemernică egoistă!
‎Am un articol despre Trump.
‎Da? Un articol despre Trump.
‎Ești mândru? Te simți original?
‎Am nevoie de Rachel.
‎Nu o ai.
‎Oamenii nu dispar pur și simplu.
‎Fata trăiește online.
‎Ar muri fără să-și pună pe Instagram ‎coafura sau pantofii și ce-o mai fi.
‎Deci e undeva, pe Instagram.
‎Pariez că tot mai dă ‎like ‎la postări.
‎Nimic. Nici Facebook, ‎nici Instagram sau Snapchat.
‎Twitter, Weibo, Tumblr, nicăieri.
‎Dacă nu apare sursa, ‎construiești articolul fără ea.
‎Ai destul și fără Rachel. Corect?
‎Da.
‎Nu. Poate.
‎E mai bine cu Rachel.
‎Are dreptate.
‎Fără Rachel, ca să confirme, nu e la fel.
‎- Mai ales Marrakesh. ‎- Nu-s de acord.
‎Kacy ajunge pentru consistență.
‎A fost acolo.
‎- În parte. ‎- Dar a fost acolo.
‎Da, a fost acolo la început, ‎dar nu pentru mult.
‎- Barry, cum e aici? ‎- Kacy revine.
‎- Nu e un martor credibil. ‎- Vrem doar să înceapă să scrie.
‎Barry, ce naiba!
‎Ascultă, tu începe să scrii.
‎O găsim pe Rachel.
‎Dacă începi, va veni și ea.
‎Haide!
‎PAGINA 1 DIN 1 - 0 CUVINTE
‎A început de la bani, ‎cum se-ntâmplă adesea la New York.
‎PAGINA 1 DIN 1 - 12 CUVINTE
‎O bancnotă foșnitoare de 100 de dolari, ‎strecurată pe tejgheaua
‎unei recepții în stilul anilor '50 ‎de la hotelul 12 George.
‎„BANII NU DORM NICIODATĂ” - UNDE E RACHEL?
‎Ulterior, Kacy Duke va recunoaște
‎că a fost un dar major al Universului.
‎Scuze! Ce?
‎- Nu știu ce zici. ‎- Fir-ar, vino încoace!
‎Bănuiam că o prietenă știe ceva,
‎așa că am sunat-o ‎și a făcut niște săpături…
‎M-a sunat înapoi și…
‎Maud, mă omori!
‎Am găsit-o pe Rachel ‎și știu de ce te evită.
‎Ce e?
‎E moartă? În comă? Ce e?
‎Și-a vândut povestea la ‎Vanity Fair.
‎Fir-ar al naibii…
‎„CA UN BONUS SPECIAL, ‎EA A PLĂTIT PENTRU TOT.”
‎PĂȚANIA MEA DE LUX ‎CU O MAGICIANĂ DIN MANHATTAN
‎FIR-AR SĂ FIE! CE NOROC AVEȚI ÎN VIAȚĂ!
‎CE SCUMPI SUNTEȚI TOȚI
‎DRĂGUȚ!
‎FRUMOS
‎BETON
‎ÎMI PLACE LA NEBUNIE
‎NU E DREPT!
‎CE TARE
‎N-ARE CUM!
‎TE LAS SĂ TERMINI, DAR EȘTI TARE
‎ȚEL SUPREM!
‎N-AM CUVINTE!
‎E ULUITOR! ÎMI PLACE LA NEBUNIE
‎Doamne!
‎Așa.
‎Ați sunat la Anna Delvey. Lăsați un mesaj.
‎Anna, eu sunt.
‎Sunt înapoi în New York, ‎deci dacă poți să-mi trimiți banii,
‎ar fi grozav.
‎Mersi, ne auzim.
‎Se întâmplă mereu. ‎Asta nu înseamnă că articolul tău e mort.
‎Nu înseamnă nici că e viu.
‎Cine îl scrie? Știm cine îl scrie?
‎Prietena mea nu știa.
‎Dacă e cineva ‎ca Nancy sau Jo Sales, am pus-o.
‎Da, te-ar îngropa.
‎Trebuie să-i spun lui Landon.
‎- Nu. ‎- Zici să nu-i spun lui Landon?
‎Dacă află Paul mai întâi?
‎- Povestea ta stă în picioare? ‎- Da.
‎Doamne! Așa sper. Posibil.
‎- Te-ai documentat bine. ‎- Dar n-am terminat de scris.
‎Să nu-i ziceți nimic lui Landon.
‎Lou?
‎Au dreptate. Păstrăm tăcerea.
‎Nimeni nu le spune ceva ‎lui Paul sau Landon.
‎Să vedem mai întâi ce-i în ‎Vanity Fair.
‎Trebuie să știm cu ce te pui.
‎Când apare?
‎Pe hârtie, săptămâna asta, ‎dar online, azi.
‎Frumos bronz!
‎Pozele de pe Insta sunt beton!
‎- Mersi. ‎- Hai, sari cu detaliile!
‎Te invidiez enorm!
‎Am visat să merg în Marrakesh.
‎- A fost grozav? ‎- A fost bine.
‎Doamne, cum de ai stat la Mamounia?
‎Ai un sponsor secret?
‎Scuze, dar mă așteaptă multă treabă.
‎- Ne strici cheful. ‎- Am treabă.
‎Rachel!
‎Noah, ce cauți…
‎Mă văd cu un editor foto.
‎Ce nebunie a fost la Marrakesh, nu?
‎Cum ești?
‎Cred că am șoc posttraumatic.
‎Mi-au luat toată suma de pe card.
‎- Ce naiba? ‎- Nu? Dar o rezolvă Anna.
‎E în ordine.
‎Trebuie să merg la ședință.
‎Vrei să ieșim la cină, cândva?
‎Nu pot.
‎Ne mai vedem.
‎Anna, tot n-au intrat banii. Trebuie ‎să rambursez cardul de la serviciu urgent.
‎Vai, nu! Scuze, încurcătura băncii.
‎Sunt pe drumuri. Banii ajung mâine.
‎Scuze pentru încurcătură.
‎- Rachel! ‎- Vin!
‎Atenție, a venit!
‎„‎Ca un bonus special, ‎ea a plătit pentru tot.”
‎Cum, l-a scris chiar ea?
‎E o relatare la prima mână.
‎L-a scris chiar ea. ‎E foarte bine pentru noi.
‎Kent! Ne-a luat ‎exclusivitatea ‎Vanity Fair?
‎Nu crede că e bine pentru noi.
‎Rahat!
‎Oamenii o s-o ia razna.
‎Tot n-au venit banii.
‎Problemă la bancă. O să vină.
‎Anna, pot să dau de necaz.
‎Au fost trimiși azi. ‎Pot să-ți trimit confirmarea.
‎Rachel!
‎- Scuze. ‎- Ce-i cu tine zilele astea?
‎De ce nu vin?
‎Vor veni.
‎O problemă cu transferul internațional.
‎Anna, ce se întâmplă?
‎Cum adică? Totul e în regulă.
‎Vei avea banii până luni.
‎Am cerut pozele pentru luna viitoare.
‎Scuze.
‎Anna, îmi trebuie banii.
‎Mică întârziere. Rezolv acum. Scuze.
‎Azi se face viramentul.
‎Am schimbat hotelul.
‎Beekman, prea modest.
‎Rachel!
‎Dacă nu te concentrezi, ‎iau pe altcineva să mă ajute.
‎Acum îmi stai în cale.
‎Ați sunat la Anna Delvey.
‎Lăsați un mesaj.
‎Anna, au trecut trei luni.
‎Am nevoie de cei 62.000 de dolari.
‎Trebuie să achit cardul.
‎Mi-am dat toți banii pe ratele minime.
‎Te rog, Anna, trebuie să mi-i dai înapoi.
‎Nu jignesc articolul din ‎Vanity Fair‎. ‎Nu spun că e jurnalism prost.
‎Spun că nu e deloc jurnalism.
‎Pentru că l-a scris chiar Rachel.
‎Nu e scriitoare, nu e jurnalistă.
‎Ne-au furat subiectul.
‎Nu, nu ni l-au furat.
‎Nu e un articol real.
‎Nu are fapte,
‎nu are documentare, nu sunt interviuri.
‎Doar se plânge de prietena ei.
‎Practic, e un e-mail ‎cu o excursie care a mers prost.
‎Ceea ce-mi dă dreptate,
‎că articolul nu are conținut ‎și e neinteresant.
‎Paul, articolul ei nu are conținut.
‎Rachel nu știe nimic.
‎Nu are habar despre bănci,
‎de avocați sau de amploarea ‎a ceea ce a făcut Anna.
‎Articolul meu este despre păcăleala
‎care e visul american în secolul XXI.
‎Vorbesc despre furtul idealurilor noastre.
‎Furtul președinției, ‎cătușele puse ambiției feminine.
‎Despre cum dăinuie cultura escrocheriilor.
‎Povestea mea are un loc.
‎Are dreptul să existe.
‎Paginile tale au ceva.
‎Dar nu știu.
‎Am senzația…
‎că trebuie să nu mai riscăm.
‎Landon!
‎Continuă.
‎Fă articolul.
‎- Apoi voi decide. ‎- Îți mulțumesc!
‎- Mă bucur că ai sunat. ‎- Mă bucur că erai liber.
‎Mă bucur că te văd.
‎Departe de nebunia aia.
‎Așa e.
‎Ce planuri mai ai?
‎Un amic de-ai mei ‎cântă cu trupa la Glastonbury.
‎Tare, nu?
‎Vor să îi însoțesc ‎și să le fac fotografii.
‎- Extraordinar! ‎- Da. Și tu?
‎Habar n-am ce fac.
‎Încă aștept ca Anna să-mi dea banii.
‎Încă nu ți i-a dat înapoi?
‎Am ținut secret.
‎La serviciu…
‎Nu știu cât mai pot să…
‎A zis că stă la Beekman, ‎dar nu cred că mai e acolo.
‎Nu-i cer să-mi dea personal bani gheață.
‎Vreau doar să facă ceva ‎ori să dea un telefon.
‎Nici măcar nu știu unde e.
‎Sper că e bine.
‎Rach, trebuie să ai grijă de tine.
‎Ce vrei să spui?
‎Anna mi-e prietenă.
‎După tot ce s-a întâmplat în Marrakesh,
‎să continui s-o numești așa…
‎Anna nu ți-e prietenă,
‎altfel nu-ți făcea așa ceva.
‎Are grijă doar de ea.
‎Ea e altfel. Asta-i tot.
‎Trăiește în altă lume, dar e bun-platnică.
‎Totul o să fie bine.
‎Ai ieșit aseară?
‎Am fost… N-am putut să dorm.
‎Trăiești din plin. Te înțeleg, Rachel.
‎NOTIFICARE G-MAIL - DE LA PAYPAL
‎AȚI PRIMIT O PLATĂ DE LA ANNA DELVEY
‎Slavă Domnului!
‎SUMĂ TOTALĂ 5.000 DOLARI
‎Ce mama dracului?
‎Ați sunat la Anna Delvey.
‎Lăsați un mesaj.
‎Anna…
‎Deranjez?
‎Bună, Linda! Ai nevoie de ceva?
‎Încerc să-mi fac numărul de pași, ‎așa că am venit aici.
‎Ai primit e-mailul de săptămâna trecută?
‎De săptămâna dinainte?
‎Vai de mine! Am ratat ceva?
‎Scuze. Clara are o călătorie importantă, ‎am rezervat avioane și hoteluri.
‎În trei țări.
‎Am primit un mesaj de la AmEx.
‎Ceva despre un sold neachitat ‎pe cardul tău de serviciu.
‎Al meu?
‎Marco face verificările trimestriale ‎săptămâna viitoare,
‎așa că ar fi bine să plătești până atunci.
‎Categoric. O să achit totul.
‎Cred că am uitat.
‎Sigur.
‎Hai odată!
‎Ați sunat la Anna Delvey. ‎Lăsați un mesaj.
‎Anna, eu sunt.
‎Mi-ai dat 5.000 de dolari. Restul?
‎Am nevoie de restul de bani.
‎A aflat cineva de la serviciu.
‎Anna, sună-mă înapoi! Te rog!
‎O iau razna aici!
‎Trebuie să achit cardul!
‎Scuze!
‎Tot timpul ăsta, Anna unde era?
‎Plecase de la Beekman, corect?
‎Anna se întoarce din străinătate.
‎Hotelul 12 George n-o mai primește,
‎așa că merge la Beekman.
‎Nicio surpriză.
‎Le ia mai puțin de o lună ‎celor de la Beekman
‎să-și dea seama ‎că Anna nu e genul care plătește facturi.
‎După asta, se mută la W.
‎Asta e foarte interesant.
‎Folosește asta, Vivian.
‎Unde te duci?
‎Revin. M-am gândit la ceva.
‎Cât Rachel încerca să-și ia banii înapoi, ‎Anna trăia pe străzi.
‎Nu plătea hotel după hotel.
‎Vagaboandă de lux.
‎Exact. Rachel habar nu avea de asta.
‎Bună ziua, sunt Vivian Kent, ‎îl caut pe dr. Harris.
‎Îi spuneți să ne vedem la spital?
‎Se întâmplă ceva.
‎Ai ceva să-mi spui?
‎Ai lăsat-o să plătească ‎62.000 de dolari de pe cardul AmEx?
‎Nu am lăsat-o.
‎Adică, ba da, dar era vorba ‎că-mi dă banii înapoi.
‎- E bogată. ‎- Vorbește cu Marco.
‎Nu pot.
‎O să descopere singur în două zile.
‎E mai bine să-i spui tu.
‎Apoi, Condé Nast pune juridicul pe ea.
‎Nu, spune că vine cecul.
‎Vino-ți în fire!
‎Te duce cu vorba de trei luni.
‎Spune-i, ori îi zic eu.
‎A plătit o parte.
‎Dacă plătește și restul, ‎Marco n-are de ce să afle.
‎Crezi că suntem la școală?
‎Asta e fraudă.
‎Înseamnă poliție. Pușcărie.
‎E serios, Rachel. ‎Trebuie să depui plângere!
‎Tu nu o știi!
‎Pentru tine, ‎e o problemă neplăcută de contabilitate.
‎Pentru mine, e prietena mea.
‎Și nu dau ‎o femeie străină pe mâna poliției.
‎Nu în America lui Trump.
‎Nu când știu cum e, de fapt.
‎Și știu că e un om bun.
‎Și știu că, prin orice ar trece acum,
‎o s-o rezolve și o să iasă mai puternică.
‎La fel ca mine.
‎Ce-ai pățit? Ce se întâmplă?
‎- Nu se-ntâmplă nimic. ‎- Se întâmplă ceva.
‎Ce s-a întâmplat e ‎că văd cum capul copilului a coborât.
‎A coborât? Doamne, bine!
‎Cum adică „a coborât”?
‎Nu e ceva serios. Nu e definitiv.
‎Vivian,
‎în două zile, maximum trei, ‎intri în travaliu.
‎Vreau numai plimbări ușoare, stres puțin ‎și doar relaxare de acum încolo.
‎V-am înțeles.
‎Vivian, trebuie să ai grijă de tine.
‎O să am.
‎Promit.
‎Alo?
‎Anna?
‎Anna, ești acolo?
‎Sunt aici, Rachel. Ce e?
‎Nu știu dacă mi-ai primit mesajele,
‎dar încă aștept acel virament.
‎Știi ceva, m-am săturat ‎de chestia asta cu viramentul.
‎Sunt la W, ce zici dacă merg la bancă ‎și iau un cec pentru tine?
‎Poți să vii să-l iei.
‎Merge așa?
‎Merge. Merge așa.
‎Vin azi la tine.
‎Da! Știam eu! Da.
‎În articol, Rachel vorbește ‎despre o intervenție.
‎Nimeni nu mi-a zis asta.
‎Nici Anna, nici Kacy.
‎Mașina vine în patru minute.
‎Primii copii se nasc mereu mai târziu. ‎Toți zic așa.
‎Sora ta. A născut mai târziu, nu?
‎A născut mai devreme.
‎- Ce faci? ‎- Chem un Uber.
‎Pe bune?
‎Jack, articolul nu e gata.
‎Sunt aproape. Mai trebuie…
‎- Trebuie să vorbesc cu Kacy. ‎- N-ai auzit?
‎Odihnă. Relaxare. Plimbări ușoare.
‎Vivian, nu e o repetiție.
‎În curând vine copilul. ‎Nu suntem pregătiți.
‎Camera copilului nu e gata, ‎n-am pus protecțiile pentru copii.
‎Avem nevoie de monitor pentru bebeluși.
‎Nu avem scutece.
‎Oamenii fac copii mereu.
‎Oamenii nasc pe câmp.
‎Nu suntem speciali.
‎Nu avem chestiile alea.
‎Așa suntem noi.
‎Nu suntem părinți răi, ‎fiindcă ea încă nu a sosit încă.
‎Deci știi ce o să facem?
‎Orice e nevoie ca să fim gata, ‎când sosește pe lume.
‎Trebuie să-mi scot povestea din cap ‎și s-o pun pe hârtie.
‎Trebuie să o duc la bun sfârșit. ‎Să termin.
‎Trebuie să nasc copilul ‎știind că am dat lovitura.
‎Și am câștigat.
‎Poți să mă sprijini?
‎Poți s-o faci în două zile?
‎Trebuie. Acum ori niciodată.
‎Ce naiba?
‎Pot să vă ajut?
‎O caut pe prietena mea, Anna Delvey.
‎Nu mai stă la noi.
‎Trebuie să o văd.
‎Mi-a lăsat un cec, ‎trebuie să-l iau din cameră.
‎V-a lăsat un cec?
‎Cum adică nu mai stă aici?
‎Nu v-a… Nu v-a plătit?
‎Nu pot discuta chestiunile personale ‎ale oaspeților noștri.
‎Sau orice dispute financiare ‎curente ar avea cu noi.
‎Sau cu Beekman. Sau cu Mercer.
‎Bine.
‎Doamne!
‎Și eu ce mă fac?
‎Nu înțelegeți, eu sunt un om obișnuit.
‎Ea e bogată.
‎Foarte bogată.
‎Bogată?
‎Nu părea așa.
‎Cât Rachel își pierdea mințile ‎așteptând banii, unde era Anna?
‎Atunci era închisă.
‎Hotelul W a chemat poliția pentru neplată.
‎Așa e.
‎Iată hârtiile de la arest ‎și de la închisoare.
‎Atunci l-a cunoscut pe Todd.
‎Te-am scos pe cauțiune, dar n-am terminat.
‎Ce se-ntâmplă în America?
‎Aveam speranțe cu noul președinte.
‎Nu mi s-ar fi întâmplat asta în Europa.
‎În Germania sau la Paris, ‎unde sunt cunoscută.
‎Scuză-mă, dar de ce n-ai plătit?
‎Am încercat,
‎dar banca n-a știut ‎că eram în călătorie, așa că…
‎N-au mers cardurile. Înțeleg.
‎M-au pus în cătușe și tot tacâmul.
‎Îți închipui?
‎Da. Așa fac ei.
‎Ar trebui să fie mai atenți ‎cu statutul cuiva.
‎Când Alec Baldwin ți-a fost client,
‎sunt sigură că nu l-au pus în cătușe ‎când s-a luat de vreun fotograf.
‎Nu l-am reprezentat pe Alec Baldwin.
‎- Dar online scria… ‎- Dl Baldwin era hărțuit de o femeie.
‎Am reprezentat-o pe ea.
‎Pe hărțuitoare?
‎Așadar…
‎ce ai de făcut acum ‎e să semnezi formularul ăsta,
‎prin care am drept asupra bunurilor tale,
‎în caz că mai ai neplăceri ‎cu banii pe viitor.
‎Iar eu încep să lucrez, ‎ca să trecem de la infracțiune
‎la neînțelegerea ‎care sunt convins că a fost.
‎Încă ceva.
‎Din cauza acestor probleme cu banca,
‎încă nu-mi pot folosi cardurile,
‎așa că trebuie să stau la tine.
‎Doar câteva nopți.
‎În niciun caz.
‎Cum te afectează pe tine?
‎Povestea o face să dea rău.
‎Nu știam mai nimic despre asta.
‎Ai citit despre intervenție?
‎Știu. Ai vorbit cu Anna?
‎Încă nu. Cazul ăsta mă omoară.
‎Nu mi-ai spus nimic despre intervenție.
‎Rachel era o epavă.
‎Fata asta o lăsase să aștepte atât timp,
‎apoi, când a fost arestată…
‎Stai așa, cine a decis să o confruntați?
‎Eu, cred.
‎Eu îmi văd de viața mea, ‎dar m-am gândit s-o rezolvăm.
‎Anna să recunoască unde a greșit,
‎Rachel să-și ia banii.
‎Să-i sunăm părinții, dacă voia.
‎I-am zis Annei să ne vedem la un pahar.
‎I-am zis că Nicole, prietena mea,
‎era aproape de ea și putea s-o aducă.
‎Nicole? S-a implicat clienta ta?
‎Asta a fost o greșeală.
‎Era aici când Rachel a venit plângând.
‎Încordează, de la buric la coloană.
‎Mă doare.
‎Fir-ar!
‎Vrea să vină copiii ei la noi.
‎De ce dracului mi-aș strica weekendul ‎cu vampirii ăia mici?
‎Nicole, respiră adânc.
‎Nu uita, stai în prezent.
‎Trecutul e învățătorul tău, ‎dar prezentul e creația ta.
‎Ce a făcut?
‎Uită-te la mine!
‎Ai lăsat-o să ia prea mult, ‎e timpul să-ți afirmi puterea.
‎N-am nicio putere.
‎Nu-i adevărat. ‎Trebuie să-ți iei înapoi puterea.
‎Să-ți iei locul ‎și să ceri ce ți se cuvine.
‎E timpul să te iubești ‎și să te pui pe tine pe primul loc.
‎Crezi că vine?
‎Nicole o ia acum cu mașina.
‎- Sunt speriată. ‎- Nu.
‎Ești curajoasă.
‎Și o vei înfrunta.
‎Și cum o să schimbi povestea?
‎Afirmându-mi puterea.
‎- Bun. ‎- Fiindcă sunt dată dracului.
‎Da, ești!
‎Acum, hai s-o facem!
‎Da.
‎- Sunt dată dracului! ‎- Sunt dată dracului!
‎Dată dracului…
‎Ne vedem aici cu Kacy?
‎Ne așteaptă.
‎Vai de mine, Kacy!
‎Ce facem în partea asta a orașului? ‎Toți sunt bătrâni.
‎Rachel.
‎Ce naiba e asta?
‎O intervenție?
‎Am o afacere de condus ‎și voi îmi irosiți timpul.
‎Mi-ai dat 5.000 ‎și îți sunt recunoscătoare,
‎dar am nevoie și de restul.
‎Transferă-i!
‎Directorul financiar s-a întors ‎și nu trebuie să afle.
‎Zi-ne adevărul despre Marrakesh. ‎Unde-s banii lui Rachel?
‎Ți-am zis. Ți-i dau înapoi.
‎Au trecut trei luni, Anna. Trei luni.
‎Știu că-mi ești prietenă
‎și nu vrei să-mi faci rău, ‎dar, te rog, dă-mi banii înapoi.
‎Te rog, Anna!
‎De ce ești așa melodramatică?
‎Eu sunt melodramatică?
‎Pretinzi că ești împăciuitoare, ‎dar îți place scandalul.
‎- Îți place drama. ‎- Ai pus-o într-o situație oribilă.
‎Își pierde apartamentul. ‎Ar putea să-și piardă slujba.
‎Spune-ne ceva, Anna!
‎Ce se-ntâmplă? ‎Ce e cu fondul tău fiduciar?
‎Vrei să sunăm pe cineva, părinții?
‎Cine vă credeți?
‎Îi datorezi lui Rachel 57.000 de dolari.
‎Dacă nu ești onestă cu noi, ‎nu te putem ajuta.
‎Chiar crezi ‎în prostiile astea cu afirmările?
‎De ce plângi? ‎Ți-am zis că o să se rezolve.
‎Tu faci mișto aici?
‎Tu cine mama dracului ești?
‎Calm, Nicole. E în regulă.
‎- Ba nu e. ‎- Doamne!
‎Uită-te la amica ta, ‎plânge ca o păpușă de cârpe.
‎E un dezastru din cauza ta.
‎Nu e treaba ta. Nu mă cunoști.
‎Știu un milion ca tine.
‎Nu prea cred.
‎Chestia asta e stupidă și obtuză.
‎Sunteți toate mediocre.
‎Nu știți ce înseamnă să creezi ceva.
‎Lasă-ne! Ești o mincinoasă.
‎Vede toată lumea.
‎Dă-i odată banii înapoi!
‎Ajunge, Nicole! Anna…
‎Termină, Anna!
‎Termină! Spune-ne adevărul.
‎Creez ceva ce va deveni un simbol.
‎Și tu mă sâcâi cu un card de credit?
‎Ai idee câte lucruri am pe cap?
‎Am avocați și investitori ‎care mă ajută să creez FAD.
‎Închiriez o clădire întreagă ‎pe Park Avenue.
‎- Vrăjeală! ‎- Ce știi tu?
‎Are dreptate. E vrăjeală. Nu închiriezi.
‎Nu-mi poți vorbi așa, Kacy.
‎Te dau afară.
‎Te-am dat eu deja afară.
‎Nu închiriezi acolo, e închiriat deja.
‎- Nu-i adevărat. ‎- Ba este.
‎Scrie aici.
‎ORGANIZAȚIA FOTOGRAFICĂ ‎SUEDEZĂ FOTOGRAFISKA
‎PREIA CLĂDIREA DIN PARK AVENUE SOUTH, 281
‎E ‎fake news.
‎- Tu te auzi? ‎- Nu, e clădirea mea.
‎- Anna, ce se-ntâmplă? ‎- Anna…
‎Dispari, Kacy!
‎Du-te dracului cu tot cu porcăriile tale!
‎Habar nu ai prin ce trec.
‎Sunt șefă.
‎Încerc să ridic o fundație ‎și sunt înconjurată numai de incompetenți.
‎Te rog, Anna! Te implor!
‎Nu! Fac tot ce pot.
‎Crezi că am timp de pierdut cu asta?
‎Banii urmează să vină. ‎De ce n-ai putut să asculți?
‎Credeam că-mi ești prietenă.
‎Dar așa mă tratezi?
‎După tot ce-am făcut pentru tine?
‎Anna, oprește-te! ‎Spune-ne adevărul, să te putem ajuta.
‎Te rog, Anna!
‎Am nevoie de banii ăia.
‎S-a ajuns prea departe.
‎Mă duc la baie.
‎Individa e nebună!
‎Trebuia să știu că n-o să meargă.
‎Ai răbdare, cred că începem ‎s-o scoatem la capăt cu ea.
‎- Începe să asculte. ‎- Crezi?
‎Da.
‎- Fuge. ‎- Poftim?
‎Anna!
‎A fost un dezastru.
‎Am zis să-i sunăm părinții.
‎Poate-i găsim online.
‎Ați vorbit cu părinții ei?
‎Nu. Rachel a zis că vrea ‎să se mai gândească.
‎Și apoi, i-am văzut articolul azi.
‎Fetele astea sunt toxice. Toate.
‎Vreau să ies din poveste.
‎- Cum adică? ‎- Nu vreau să fiu în articolul tău.
‎- Poftim? ‎- Eu nu-s așa.
‎Nu vreau să mă vadă clientele ‎în acest context negativ.
‎Am terminat.
‎Kacy, am nevoie de povestea ta.
‎Am terminat cu Anna Delvey ‎și tot haosul ei.
‎Te rog, ia un răgaz.
‎Gândește-te. Nu decide acum.
‎Încearcă să scape.
‎Cine acum?
‎Ron, de la ‎Blade‎, ‎vrea să scoatem treaba cu avionul.
‎- Nu vrea să-i pomenim numele. ‎- Nu. Categoric, nu.
‎E deja de domeniu public.
‎A fost acuzată de furtul avionului. Nu.
‎Vedem ce zice juridicul.
‎Doamne, articolul lui Rachel ‎a speriat oamenii!
‎Stai aici de ore întregi, ‎în loc să te duci acasă.
‎Trebuie să termin.
‎Nemernica asta e pe bune? ‎Ce-o să faci cu chestia asta?
‎Lasă să pară că ea e victima.
‎O să-mi scriu articolul.
‎Asta fac. Faptele vorbesc de la sine.
‎Ce e cu prosopul?
‎În caz că mi se rupe apa.
‎Crezi că Anna l-a citit?
‎Trebuia să ne spui că ești faimoasă.
‎Poftim?
‎Javra dracului!
‎Nu! Dați-mi drumul de aici!
‎Dați-mi drumul!
‎Trebuie s-o sun pe Vivian Kent! ‎Trebuie să dau un telefon!
‎Rahat!
‎Nu! Dați-mi drumul!
‎Du-te dracului, Rachel!
‎Următorul!
‎Vreau să raportez o infracțiune, cred.
‎O infracțiune? Credeți? Bine.
‎- Sunteți victima acestei infracțiuni? ‎- Da. Sunt victima.
‎Natura infracțiunii?
‎Eram în vacanță în Marrakesh, ‎la La Mamounia,
‎un hotel de cinci stele din Maroc.
‎Kardashianele au stat acolo.
‎Prietena mea mi-a luat cardul
‎ca să plătească și, practic, a luat bani…
‎mulți bani de pe cardul meu AmEx.
‎De fapt, e cardul meu de serviciu.
‎A promis că mi-i dă înapoi,
‎dar au trecut luni, aproape trei luni, ‎iar eu o iau razna.
‎O clipă.
‎Deci ați fost cu amica dvs. într-o vacanță ‎de 62.000 de dolari la Le Moumounia?
‎Nu, e La Moumounia.
‎Așa. Și ați plătit ‎cu cardul de credit de la serviciu?
‎Și cu cel personal, și cu cel de la muncă.
‎Trebuia să fie doar gaj.
‎- Nu pentru plăți. ‎- Așa. Înțeleg.
‎Și prietena dvs., Anna Delvey,
‎v-a constrâns să-i dați cardul?
‎Nu. Nu chiar.
‎Adică, credeam că e solvabilă.
‎Șaizeci și două de mii pe cardul firmei.
‎Ce limită ai tu, Jo?
‎Pe cardul firmei?
‎Statul nu-mi dă card de firmă.
‎Da. Mie nu-mi dau nici bani ‎ca să-mi înlocuiesc tocul pistolului.
‎Sunt într-un necaz foarte mare.
‎Puteți vorbi cu ea? Am nevoie de ajutor.
‎Dră, în clipa asta am o omucidere,
‎un atac sexual, ‎două incidente de violență domestică
‎și un pervers sexual liber ‎în zona rău-famată.
‎Îmi pare rău…
‎dar nu știu ce să fac.
‎Ce-ar trebui să fac?
‎Din ce văd, nu e nicio infracțiune aici.
‎Sfatul meu?
‎Faceți o pagină de donații ‎și alegeți-vă prieteni mai buni.
‎Categoric.
‎Prieteni mai buni.
‎Următorul!
‎Anna fuge de la intervenție, ‎iar Rachel merge la secția din Chinatown.
‎- Fără să știe Kacy. ‎- Trădătoarea!
‎Deci, unde e Anna? Unde s-a dus?
‎Și unde e Rachel, ‎după ce polițiștii râd de ea la secție?
‎Jur, nu am vrut să fraudez compania.
‎A zis că mi-i dă înapoi.
‎Nu e despre amica ta, ‎ci despre prostia ta.
‎- N-a fost vina mea. ‎- Dar a cui?
‎- Am încercat s-o rezolv. ‎- Ai eșuat.
‎Mă dați afară?
‎Dacă se descoperă că ai fost părtașă,
‎vom chema poliția.
‎Stați, n-am luat deloc din ei!
‎Ai stat la hotel, nu-i așa?
‎Nu înțelegeți prin ce am trecut?
‎Ai ajutat o prietenă să fraudeze firma.
‎Ești complice la asta, Rachel.
‎Spune-i lui Alan să mă sune. E urgent.
‎Gabriel, eu sunt.
‎S-a închiriat pe Park, 281.
‎Cum ai putut să-mi faci asta?
‎Sună-mă.
‎Trebuie s-o repari.
‎Trebuie să vorbim. Următorul plan.
‎Bună seara, doamnă! Vă pot ajuta?
‎Nu, mergeam la recepționeră.
‎Mi-e teamă că recepționera ‎nu vă poate ajuta, doamnă.
‎De ce? Nu e coadă. Stă degeaba.
‎Fiindcă, dacă vă apropiați de ea,
‎a fost instruită să cheme paza.
‎Eu aș evita tot tărăboiul,
‎de aceea m-am oferit să vă ajut eu.
‎Așadar, mai doriți ceva?
‎Mă dai afară? Știi cine sunt eu?
‎Da, știu.
‎Am o fotografie cu dvs.,
‎de aceea vă recomand ‎să căutați cazare în altă parte.
‎E frig afară.
‎Iar aici, o cameră pornește de la 800.
‎Pentru dvs., cu plata în avans.
‎Erai prietenă cu Anna, da?
‎- Încă sunt. ‎- Deci, care era treaba cu ea?
‎Ce-i tot tam-tamul ăsta?
‎Dacă e așa de bogată, de ce n-a plătit?
‎Anna e un om bun.
‎Cam dusă, dar autentică.
‎Dacă ți-e prietenă, te susține.
‎Tatăl ei a rupt legătura. Se-ntâmplă.
‎Copiii ăștia cu bani, cu alocații,
‎uneori se-ntâmplă rahaturi ‎cu banca lui mami și tati.
‎Dar, când se rezolvă, banii vin înapoi.
‎Anna doar… A avut niște săptămâni proaste.
‎Am plecat.
‎A fost tensionat.
‎Da. Știam că n-o să meargă.
‎S-o confruntăm așa.
‎M-a făcut „melodramatică”.
‎A zis că pretind că sunt împăciuitoare.
‎A dat vina pe mine pentru tot.
‎- E îngrozitoare. ‎- Poliția mă crede o fraieră.
‎Colegii cred că sunt idioată, ‎și eu mă simt ca o idioată.
‎Cum am lăsat-o să-mi facă asta?
‎Ce-a fost…
‎Ai fost acolo, e vina mea?
‎Tu ești un om bun. ‎Și ai fost o prietenă bună.
‎Și am fost păcălită.
‎Aveai dreptate.
‎Anna n-ar păți așa ceva.
‎Și-ar vedea de interesul ei. ‎Ar fi egoistă.
‎Ce-o să faci?
‎Mi-a zis în față, când plângeam, ‎că-mi place drama.
‎De parcă prietenia nu însemna nimic.
‎De parcă ce mi-a făcut n-a însemnat nimic.
‎Dacă vrea dramă, asta o să primească.
‎De cât timp lucrează?
‎- De douăsprezece ore. ‎- Respect.
‎Ce să zic, e nebună.
‎Nu-i nebună. Are motivele ei.
‎A făcut o singură greșeală în carieră.
‎Femeile n-au voie să greșească?
‎A fost un dezastru.
‎Barry?
‎Maud, ar fi trebuit să fie atentă.
‎Căci tu ai fi fost?
‎E om.
‎Era un rahat de listă, ‎iar puștiul ăla a mințit-o.
‎Zi-mi că tu n-ai greșit niciodată.
‎Pariez că nu ți-ai pierdut slujba ‎și respectul.
‎Rachel, până la închiderea anchetei,
‎vreau să predai ‎legitimațiile de acces și cardurile.
‎N-a fost vina mea.
‎Ancheta va stabili adevărul.
‎Până atunci n-ai voie să discuți ‎cu niciun angajat.
‎Și vei fi suspendată pe durata anchetei.
‎Nu-mi pot pierde slujba!
‎Trebuia să te gândești
‎înainte să dai cardul firmei ‎unei prietene.
‎În statul New York, ‎am dreptul la un avocat, conform
‎legii muncii, ‎în cazul unei anchete disciplinare.
‎Și nu m-ați informat
‎că pot să am un avocat independent.
‎- Ar putea fi… ‎- E legea.
‎Ce-a fost asta?
‎Îmi apăr drepturile.
‎CÂT PRIVEȘTE NEFF, EA NU A FOST
‎Cum merge cu restul?
‎Șapte mii de cuvinte, cinci mii bune.
‎Și cealaltă?
‎Încă nimic.
‎Așa e Manhattanul în secolul XXI.
‎Iar banul e mai puternic ca oricând.
‎Rar e locuitorul care, ‎dacă i se oferă ocazia
‎unui aflux neașteptat de bani gheață, ‎nu pune mâna pe el.
‎Desigur, toți acești bani ‎vin mereu cu obligații.
‎Cu toate acestea, toți riscă,
‎fiindcă aici nu se satură ‎nimeni niciodată de bani.
‎Dârzenia e greu de găsit, ‎dar nu și capitalul.
‎Se putea întâmpla.
‎În acest oraș, ‎unde sume enorme de bani invizibili
‎trec zilnic din mână în mână…
‎De ce nu? De ce fata asta?
‎Nu era prea sexy, cum au subliniat.
‎Sau fermecătoare.
‎Nici măcar nu era amabilă.
‎Cum a reușit să convingă
‎o mulțime enormă de oameni de succes?
‎Anna a privit New Yorkul și și-a dat seama
‎că, dacă distragi oamenii ‎cu ceva sclipitor,
‎dacă le arăți banii,
‎nu mai sunt în stare să vadă altceva.
‎Și adevărul e că i-a fost foarte ușor.
‎E bun.
‎Nu te contrazic.
‎Dar tot avem problema cu Kacy. ‎Juridicul zice că ne trebuie.
‎O sun.
‎Doamne!
‎Nu, nu!
‎FUNDAȚIA ANNA DELVEY ‎PARK AVENUE 281 - NEW YORK
‎- Da. ‎- Eu sunt. Ești bine?
‎Sigur.
‎Mă duc la tribunal acum.
‎Vii la 10:00?
‎Plec acum.
‎Anna, nu întârzia.
‎Judecătoarei nu-i plac întârzierile.
‎Am zis că plec acum. Pa!
‎- Alo! ‎- Kacy, am nevoie de un răspuns.
‎Aduce karma proastă.
‎Kacy, nu mai am timp.
‎Lasă-mă să te citez!
‎Nu-mi vreau numele acolo.
‎Bine. Te citez, dar îți scot numele.
‎Nimic care să mă identifice.
‎Ai cuvântul meu.
‎Vei fi descrisă ca „antrenoarea”.
‎Antrenoarea.
‎Bine.
‎Îți mulțumesc!
‎A acceptat.
‎Fără nume. Dar a acceptat.
‎Doamne! Să le cheme cineva liftul!
‎Dle Spodek!
‎- Cum suntem? ‎- Ce?
‎Ne-a întrebat cum suntem?
‎- Du-te dracului! ‎- Vivi!
‎Nu naștem copilul.
‎Are dreptate. Nu naștem.
‎Dar, dacă poți să mă dai dracului, ‎ești în regulă.
‎- Vezi, suntem în regulă. ‎- Ba nu suntem. Nu suntem în regulă.
‎Regret, onorată instanță. ‎Probabil că a reținut-o ceva.
‎E un copil bun…
‎Un copil bun cu înclinația ‎de a nu plăti lucruri.
‎Emit mandat de arestare ‎pentru clienta dvs.
‎Cazul se amână.
‎Unde naiba ești?
‎- Depunere? ‎- Da, vă rog.
‎BENEFICIAR ANNA DELVEY - 15.000$
‎FILIALA NR. 73 - UNION SQUARE, STR. 14
‎FILIALA 122 - SUGAR HILL, STR. 92
‎Aș vrea să fac o retragere.
‎În bani lichizi?
‎Da.
‎Îi vreți în bancnote de 50?
‎Puneți și de 20.
‎Dilatație de zece centimetri.
‎Mama are tensiunea scăzută.
‎Copilul e un pic tahicardic.
‎Îi scade și ei ritmul cardiac.
‎Vivian, hai să scoatem acum copilul!
‎- Acum? ‎- Chiar acum.
‎Sunt foarte obosită. Poate mai târziu.
‎Vivian, acum!
‎Jack!
‎În clipa când are o contracție, ‎fă-o să împingă!
‎Bine.
‎Scaun, vă rog!
‎Da, împinge!
‎Obosită…
‎- Să se oprească! ‎- Nu se oprește nimic.
‎Te descurci bine.
‎Nu, am terminat.
‎- Nu nasc copilul azi. ‎- Dr. Harris!
‎Am văzut.
‎Jack, trebuie s-o facă, ‎altfel facem cezariană.
‎Ai înțeles? Fă-o să împingă.
‎Ascultă-mă!
‎Pierzi.
‎- Acum, pierzi. ‎- Ce faci…
‎Acum pierzi, și tu nu pierzi de obicei.
‎Tu câștigi. Bine?
‎Ești în stare.
‎E ușor. Ești în stare de asta.
‎Oricine e în stare de asta. ‎Spune-mi de ce, Vivi!
‎Spune-mi de ce!
‎- Fiindcă oamenii nasc pe câmp. ‎- Exact. Oamenii nasc pe câmp.
‎Nu sunt specială.
‎Nu ești specială. Haide!
‎Trebuie să termin lucrul.
‎Să termin lucrul.
‎Vreau să împingi. ‎O ultimă dată, pentru mine.
‎- Nu sunt specială. ‎- Nu ești specială.
‎Nu sunt specială.
‎Împinge! Împinge, Vivian!
‎Împinge, Vivian!
‎Afirmă-ți puterea, Rachel Williams.
‎COLEGIUL DE DREPT PENAL JOHN JAY
‎Dră Williams, mulțumesc că ați așteptat.
‎Cu ce vă pot ajuta?
‎Vreau să vă spun ‎despre prietena mea, Anna.
‎Cred că e o escroacă.
‎Îmi place Los Angelesul toamna.
‎Față de cloaca asta!
‎Orașul ăsta e plin de hoți și pungași.
‎Subtitrarea: Mirela Matei