‎UN SERIAL NETFLIX
‎Mi se potrivea să-mi fac propria firmă.
‎Cred că mi-a plăcut să am, ‎cât, 24, 25, 26 de ani
‎și să am zece angajați, dintre care unii ‎aveau de două ori vârsta mea.
‎Mă simțeam foarte mulțumită.
‎Cum crezi că ai reușit asta?
‎Mereu m-am gândit ‎că cel mai mare atu al meu
‎e că pot să văd pe cineva talentat
‎și să-i scot personalitatea ‎dintre calitățile profesionale.
‎Ce vrei să spui cu…
‎Adică n-am nevoie să te plac ca persoană,
‎dar, dacă văd ‎că te potrivești într-un rol,
‎faci treabă bună ‎și te integrezi în echipă,
‎nu prea contează cum ești, ca om.
‎Adică nu trebuie ‎să fiu prietenă cu oricine.
‎Și tu ești la fel.
‎Poate.
‎Dar nu totul e o tranzacție.
‎Eu am prieteni, și tu la fel.
‎De fapt, mă văd cu unul azi.
‎Val.
‎Val? Doamne! De ce te vezi cu Val?
‎Ca să-mi spună despre tine ‎cineva care te știa dinainte…
‎de toate astea.
‎Când erai nou-venită în oraș, și tot așa.
‎De-abia ne știam.
‎Mai e și altcineva?
‎Cineva care poate spune cum erai înainte?
‎Tu crezi că am evoluat, cumva,
‎ca în filme, dar dintotdeauna am fost ‎așa cum sunt acum.
‎Poate ne-ar ajuta pe amândouă ‎să mergem mai departe
‎dacă nu ai mai gândi despre mine ‎ca toți ceilalți.
‎Simplist, înțelegi?
‎Să nu cumva să vă mișcați!
‎Arătați fabulos!
‎Vreau să vă ucid părinții!
‎Suntem gata.
‎TOATĂ POVESTEA E COMPLET ADEVĂRATĂ.
‎ÎN AFARĂ DE PĂRȚILE ‎CARE SUNT COMPLET INVENTATE.
‎Uite, eu trăiesc moda. Eu sunt moda.
‎Cunosc multe fete
‎îmbogățite de Instagram ‎care vor să fie vedete.
‎Care vor să fie ‎cool‎. ‎Să urce pe scara socială.
‎Însetate de faimă.
‎Anna Delvey nu era însetată.
‎Anna Delvey era autentică.
‎Cum îți dai seama exact?
‎E vorba de detalii.
‎Bun. Tu porți
‎ceea ce crezi că e o rochie frumoasă.
‎Dar eu văd că e o copie, ‎și nu una reușită.
‎Material ieftin, ‎imprimeu nepotrivit la cusături.
‎Geanta costă ceva,
‎dar n-o să zică nimeni ‎că vii de pe Park Avenue,
‎cu internat în Elveția și bani mulți.
‎Plus pantofii… Mi se face milă de tine.
‎Cine te-a obligat…
‎- Am priceput. ‎- Detalii.
‎Și la Anna care erau detaliile?
‎Anna?
‎Tipa era fără cusur.
‎Oamenii ca ea se nasc cu bun gust.
‎Nu în sens de vestimentație. ‎Mă refer la bun gust real.
‎Anna se îmbrăca discret.
‎Elegant. Alaïa, Balenciaga, Dior.
‎Știa exact cum să vorbească și ce să facă.
‎Anna n-ar fi zis niciodată: ‎„Hai să mâncăm la Mr. Chow.”
‎Oroare! Nu!
‎Anna știe că somonul bun e la Lucien.
‎Că, pe vremuri, cel mai bun fel ‎era puiul de la The Waverley.
‎Nu și acum. Acum e dezgustător.
‎Pe vremuri, da. Anna știa.
‎Și vinul.
‎- Noroc! ‎- Îți dai seama când comandă vinul.
‎Parveniții comandă mereu ‎cel mai scump vin.
‎Anna comanda ca cineva bogat cu vechime.
‎Regiuni, ani.
‎Anna era de acolo.
‎Anna era din înalta societate.
‎Ați fost prieteni apropiați?
‎Anna era rece și inabordabilă.
‎Indisponibilă. Nu răspundea la mesaje.
‎Nu-i păsa de ce cred ceilalți,
‎și n-o interesa nimeni în afară de ea.
‎Și era rea.
‎Muream să-i fiu prieten.
‎Eram disperat după ea.
‎Dar ăsta era talentul ei.
‎Anna Delvey era regina-scorpie.
‎Dar o făcea în așa fel încât să simți ‎că e scorpie cu un motiv.
‎De-asta Chase e obsedat de ea ‎din prima zi.
‎Chase?
‎Chase.
‎- Chase. Iubitul ei. ‎- Cum, iubitul ei?
‎Fată, nu știi de Chase?
‎„Toată lumea e conștientă, ‎doar Chase e treaz”?
‎Douăzeci și sase de ani.
‎Atât timp petrece un om normal dormind.
‎Douăzeci și șase de ani de nopți.
‎Douăzeci și șase de ani de vise.
‎Douăzeci și șase de ani ‎plini de gânduri și idei,
‎înțeles și magie, coșmaruri.
‎Și mirări.
‎Dar, când te trezești dimineața,
‎când răsare soarele, ‎nu durează decât un minut, două, și-apoi…
‎Toate cunoștințele astea se disipă.
‎Dispar. Se duc.
‎Pierdute.
‎Imaginați-vă!
‎Ce-ar fi dacă, în loc să pierzi ‎acest timp, ai profita de el?
‎Să-ți înțelegi subconștientul.
‎Dacă am putea înțelege ‎subconștientul unei națiuni?
‎Ce-am face cu acea cunoaștere?
‎Am fi mai conectați?
‎Ar putea un oraș să se simtă apropiat
‎de un altul, de la extrema lumii?
‎doar înțelegând speranțele, ‎temerile și visele celuilalt?
‎Ar putea o țară să învețe de la alta?
‎Am putea prevedea o revoltă?
‎Un război? O pandemie? Un genocid?
‎Vă întreb, cum ar fi dacă eu aș putea ‎să vă pun visele pe ‎cloud?
‎Stai așa! Cine dracului e Chase?
‎Stai, nu! Nu asta contează.
‎Val o iubește pe Anna?
‎O adoră. O venerează.
‎Atunci s-a întâmplat ceva urât de tot.
‎De ce ar fi șters ‎orice amintire publică cu ea?
‎Stai, cum…
‎De unde naiba…
‎Vezi totul pe Instagram.
‎Lou e jenat fiindcă a fost pe Instagram.
‎- Suntem foarte mândri de el. ‎- ‎LOL‎, ‎STFU!
‎- Îmi documentați articolul? ‎- Nu.
‎Mă ajutați!
‎N-am nevoie. ‎Landon mi-a dat două săptămâni.
‎- Arată-i ce avem. ‎- Așa, deci…
‎Am pus laolaltă toate postările Annei
‎cu postările prietenilor ei, ‎și avem cronologia ei.
‎CRONOLOGIA ANNEI DELVEY
‎În 2011, Anna Sorokin pleacă ‎de acasă, din Germania,
‎ca să participe la un curs de modă ‎de la Saint Martins, la Londra.
‎Îl abandonează imediat pentru Paris.
‎În 2013, dra Delvey face practică ‎la revista ‎Purple.
‎Când a devenit Delvey, mai exact?
‎E imposibil de spus. ‎Zice că e numele mamei ei.
‎Am căutat. Nimic!
‎Fata merită să tai bilete ca s-o vezi.
‎În 2013, dra Delvey, ‎în practică la revistă,
‎călătorește din Franța în State, ‎în vacanță la Montauk, cu colegii ei.
‎I-a plăcut,
‎fiindcă nu se întoarce la Paris ‎cu ceilalți.
‎Pe 13 august, Anna vine în Manhattan.
‎Știi ce a mai venit în Manhattan atunci?
‎Ebola. Coincidență? Nu cred.
‎- Taci! ‎- Tu să taci!
‎Îl cunoaște pe Val câteva zile mai târziu.
‎El a șters toate pozele cu ea,
‎dar dacă vezi fluxul lui lângă al ei…
‎Acme Bar, Acme Bar. Coincid.
‎Oamenii din ziua de azi ‎trăiesc fiecare clipă online.
‎Intimitate nu e, dar abia am început.
‎Stați să vedeți! Contul lui Chase.
‎Pe 26 august, ‎Chase pune o poză cu o tablă de șah.
‎- Frumos! ‎- Ce-i?
‎O tablă de șah e prima postare ‎a Annei pe contul ei.
‎E un pic cam obsedat.
‎Sau romantic. Și, o săptămână mai târziu…
‎Suntem ocupați!
‎Începând cu acel moment,
‎fluxul lui Chase și al Annei ‎sunt aproape perfect sincronizate.
‎San Francisco. Berlin. Paris.
‎O idilă în jurul globului.
‎LA. Aniversarea de 33 de ani a lui Chase.
‎#Tortpentruiubireamea
‎Bun, asta-i adorabil.
‎A fost omul momentului, ‎cu cea mai nouă momeală online futuristă.
‎Erau peste tot.
‎Și oriunde s-ar fi aflat, ‎a devenit casa lor.
‎O vreme, Anna și Chase au stat la hotel.
‎Cine face așa? Să locuiești la hotel? ‎Ca Eloise.
‎Anna a făcut-o. Și Chase a locuit cu ea, ‎în hoteluri peste tot prin lume.
‎Petreceri, își promova aplicația, ‎trăiau în lux.
‎Cine a plătit toate astea?
‎Întotdeauna Chase.
‎Chase făcea bani cu afacerea lui,
‎iar Annei nu-i intrau banii din fond ‎decât la 25 de ani, deci el.
‎Până în vara când au stat cu mine și…
‎Mă rog, cu Nora.
‎- Eu stau cu Nora, deci… ‎- Nora?
‎Nora. Prietena mea cea mai bună.
‎Care reintroduce moda caftanului.
‎Stai, te referi la Nora Radford?
‎Acea Nora Radford?
‎Da. Știu la ce te gândești. ‎Dar Nora vrea să stau cu ea.
‎Moda plătește cu stil, nu cu bani.
‎Nora e haioasă. E putred de bogată.
‎În plus, mă iubește așa cum lepra aia ‎de maică-mea nu m-a iubit vreodată.
‎Chase și Anna?
‎Așa. Au stat la Nora și a funcționat.
‎Anna și eu ne relaxam împreună.
‎Și Anna cu Chase se relaxau și ei.
‎Azi-noapte ți-ai tras-o ‎cu unul de pe Grindr? Târfă!
‎Să nu mă faci să-mi fie rușine!
‎- Ți se vede orgasmul pe față. ‎- Termină!
‎Îmi place de el.
‎Te rog, nu-mi spune că el e „alesul”.
‎N-a copilărit în Ohio?
‎Îți dai seama că e fermier?
‎E normal.
‎Îmi place asta la el.
‎Ești sigură că nu-ți vrea doar banii?
‎Chase e singurul om
‎pe care l-am cunoscut ‎care e interesat de mine, nu de banii mei.
‎Nu mă lasă niciodată să plătesc.
‎A reușit prin forțe proprii. E de admirat.
‎Mă lași! Eu am reușit prin forțe proprii.
‎De aceea te admir atât de mult.
‎Ce s-a întâmplat cu ei, Val și Anna? ‎Au fost peste tot,
‎deci de ce New York,
‎cel mai dificil loc ‎pentru a-ți face o afacere?
‎Păi, e New York. Dacă poți reuși aici…
‎Sau a venit pentru Chase.
‎El ce zice? Dacă vrei să afli cum era ea…
‎Nu. A ieșit din peisaj.
‎Nu pot să dau de el. ‎N-a mai postat pe Instagram din 2016.
‎Dar ea?
‎Septembrie 2014, Ibiza.
‎Anna, Chase și această fată atrăgătoare.
‎Este cine cred eu?
‎Talia Mallay.
‎Anna Delvey a socializat cu Talia Mallay.
‎Așa, și?
‎Talia vrea să vorbim,
‎deci dă-mi voie să mă duc în Hamptons.
‎Nu-ți plătesc pentru vacanță prenatală.
‎E o mașină de închiriat ‎și o noapte la motel.
‎Nu poți s-o suni?
‎S-o sun?
‎Da, ce nu ți-ar spune la telefon?
‎Nu cred că cer prea multe.
‎Mi-au trebuit relații ‎și muncă de convingere
‎pentru ca Talia Mallay să accepte ‎să ne întâlnim.
‎Să-și facă timp în programul ei ‎ocupat cu o afacere globală,
‎ca să explice de ce ea, ‎care are o afacere globală,
‎ar fi prietenă cu cineva ca Anna.
‎Am nevoie doar ca tu, redactorul meu, ‎să-mi dai o mână de ajutor.
‎Știi că încerc să te ajut.
‎Nu tu mi-ai dat două săptămâni. ‎Landon mi-a dat…
‎Eu ți-am dat articolul cu Wall Street.
‎Ți-am oferit izbăvirea.
‎Un articol purificator,
‎care să te îndepărteze ‎de fiascoul cu Donovan Lamb.
‎Mai mult nu pot.
‎Nu știu ce mai vrei de la mine.
‎Vreau să nu mă faci să cerșesc ‎pentru o cheltuială infimă!
‎Bine.
‎Dacă această mondenă falsă ‎e așa de importantă, fie.
‎- Neff! ‎- Rachel!
‎Deci? Ce e?
‎Am fost la tribunal. ‎Anna nu acceptă înțelegerea.
‎Merge la proces, ‎deci va sta la Rikers luni de zile.
‎M-am gândit să facem un program,
‎ca una dintre noi s-o viziteze săptămânal.
‎- Ce? ‎- Am căutat pe net.
‎Scrie ce putem aduce deținuților. ‎Reviste și din astea.
‎Stai așa…
‎Glumești, nu?
‎De ce să glumesc?
‎Prietena noastră e la închisoare.
‎N-o putem abandona acolo. ‎Are nevoie de oameni.
‎Nu merg la Anna în închisoare.
‎Nu sunt obligată ‎să vizitez acea persoană la pușcărie.
‎Acea persoană? A fost prietena ta.
‎Taică-su nu-i mai dă bani, ‎așa că nu-ți mai poate plăti
‎pentru socializare și haine, ‎deci uiți de ea?
‎Anna nu mi-a plătit niciodată nimic.
‎Anna ți-a plătit pantofii și haina.
‎Eram de față ‎când a cumpărat cerceii ăștia.
‎Puloverul. Știu geanta aia! ‎A cumpărat tot ce-i pe tine.
‎Banca Delvey s-a închis, ‎așa că ai părăsit-o.
‎- Ești o profitoare. ‎- Dacă cineva e profitoare, tu ești aia!
‎Noi eram prietene, ‎dar tu erai târfă pe bani.
‎Poftim?
‎Da, poate mi-a cumpărat ‎niște haine, dar tu?
‎Te-a cumpărat cu totul!
‎Ți-a cumpărat timpul, pe tine…
‎Mai zi o dată ‎că m-a cumpărat cineva. Încearcă-mă!
‎Ai curaj și spune ‎cum o femeie de culoare a fost cumpărată,
‎fiindcă de-abia aștept să-ți aranjez fața!
‎Haide!
‎Așa, mai bine fugi!
‎Ce știm de Talia Mallay?
‎- Noi? Ce știm noi… ‎- Ai citat-o deja?
‎Ce cauți aici?
‎Ar trebui să colaborăm.
‎Am putea să colaborăm.
‎Dar n-o facem.
‎Nu știu cum ai făcut-o pe clienta mea ‎să-ți dea exclusivitate,
‎dar apărarea nu e inclusă.
‎Ascultă, dacă-mi spui ce ai despre Talia,
‎pot interveni cu detalii ‎după ce mă văd cu ea.
‎- Pentru strategia de apărare. ‎- Nu există „noi”.
‎Deci n-ai citat-o?
‎Ce are acuzarea despre ea?
‎Poți să-mi spui în mare, măcar?
‎Cu cât avem mai multă muniție…
‎Vivan Kent, ieși de aici!
‎Afară!
‎Ce avem despre Talia Mallay?
‎Nimic. Pot să verific din nou.
‎Tu verifică asta, eu verific restul.
‎- Restul? ‎- Îmi spui că asta-i tot?
‎Tot ce-a trimis procuratura?
‎Fiecare informație pe care o pot oferi ‎încape doar în cutia asta?
‎E o sculptură a unui copac ‎lângă un copac real.
‎Casele astea valorează 30 de milioane.
‎Cine are 30 de milioane de dat pe o casă?
‎E reședința secundară.
‎Femei cu afaceri de miliarde, se pare.
‎Toate casele din orașul meu natal
‎puse laolaltă nu fac ‎nici măcar 10 milioane de dolari.
‎Da.
‎Uită-te la aia!
‎- Ce e? ‎- Casa aia e ridicolă!
‎N-ar trebui să existe case așa mari.
‎Scumpo…
‎Respiră!
‎Te iau în… E bine o oră?
‎Depind de un mogul. ‎Mai bine te sun eu când…
‎Bun venit!
‎Bună!
‎Da.
‎Bine.
‎Urmează-mă, te rog.
‎N-am știu că aveți musafiri.
‎Am mereu casa plină. Îmi plac petrecerile.
‎Dar ce nepoliticos să nu-ți fi spus!
‎Am o colecție nouă de plajă.
‎Unul din caftane ți-ar sta minunat.
‎Nu, mersi, nu-i nevoie.
‎Nu-i nicio problemă să aduc ‎mai multe, să-ți alegi.
‎Mereu mă asigur ‎că musafirii mei se simt bine.
‎Mă simt bine.
‎Miroase fantastic.
‎Vezi? Uimitor.
‎Vrei să auzi ceva jenant?
‎Am dat drumul unui cuptor prima dată ‎la 25 de ani.
‎- Pe bune? ‎- Nu gătisem niciodată.
‎Doar cocteiluri. Făceam martini ‎pentru ai mei și amicii lor
‎la zece ani, dar să gătesc?
‎Aveam personal angajat.
‎Oricând voiai ceva,
‎un pahar de lapte, să zicem,
‎era mereu cineva care o făcea pentru tine.
‎A trebuit să-mi întreb primul iubit ‎cum să-mi prăjesc un ou.
‎Și ți-e jenă de asta?
‎E jenant să nu știi să ai grijă de tine.
‎Să nu poți avea grijă de cei la care ții.
‎Știu.
‎„Sărmana fată bogată!
‎Idioato! Du-te să plângi ‎cu nasul în bani!”
‎Ba nu. Deloc.
‎Mi-era jenă și de asta.
‎Banii.
‎I-am făcut singură.
‎Spune-mi…
‎dacă e gata.
‎Vai de mine! Delicios!
‎Deci, Anna Delvey.
‎E deja șefă la Rikers?
‎De ce crezi că e în stare?
‎Anna poate face orice.
‎Erați apropiate?
‎Am fost o dată-n vacanță cu ea.
‎Am mai ieșit la masă.
‎Ce vă lega, dacă-mi permiți să-ntreb?
‎Apreciez o femeie ‎care nu vrea să impresioneze.
‎Căreia nu-i e teamă.
‎Căreia nu-i pasă?
‎Și are gusturi rafinate în artă.
‎Mulțumesc.
‎Extraordinar, nu-i așa?
‎Licitez pentru el, deci…
‎fă-te că aprobi, ca restul prefăcuților, ‎dacă nu te superi.
‎Singurul lucru care merită ceva aici…
‎e ea.
‎Cindy Sherman?
‎Printre primele ei cadre neintitulate.
‎Da.
‎Cindy e bună, dar 500.000
‎pentru ea prefăcându-se că e altcineva?
‎Înainte de seria asta,
‎Sherman era încă o fotografă ‎care se ascundea în spatele aparatului.
‎Observa. Alegea subiecte ‎în funcție de ce și-ar dori ceilalți.
‎Apoi, într-o zi, ‎și-a făcut singură cadrul.
‎A considerat singură că merită.
‎Decât să fie forțată să accepte un rol ‎într-o lume a artei dominată de bărbați,
‎își oferă singură rolul principal ‎în arta ei.
‎Și asta schimbă lumea.
‎Asta nu e prefăcătorie.
‎Ăsta e curaj.
‎E un punct de cotitură în artă.
‎Ești una dintre galeristele lui Damian.
‎Crezi că lucrezi aici?
‎Nu lucrez.
‎Ce e greșit să lucrezi?
‎Altfel cum ți-ai permite ‎să-i oferi un cămin lui Cindy, de aici?
‎Tata cumpără orice îi zic eu. ‎Într-o bună zi, totul îmi va rămâne mie.
‎Mai bine muncești, decât să moștenești.
‎- Crede-mă. ‎- Pe tine?
‎Persoana care vrea să cumpere chestia aia?
‎În loc de asta?
‎Am cumpărat-o, firește.
‎Firește.
‎Mi-a plăcut de ea.
‎A intrat în cercul meu de apropiați.
‎Pentru o vreme.
‎Până a venit în Ibiza.
‎Ibiza?
‎Ibiza, da.
‎- Ibiza. ‎- Da.
‎Eram acolo cu prietenii,
‎iar ea și Chase au dat mesaj ‎că sunt în oraș,
‎dar a fost bizar de la bun început.
‎TALIAMALLAY - SUNT PE UN IAHT
‎Stop! Ce naiba-i aia?
‎Al cui e fluxul?
‎Al Taliei. E în Ibiza.
‎Nu poate fi barca ei.
‎E iaht, și nu e al ei. E al ăstuia.
‎„TOT CE E BUN E SĂLBATIC ȘI GRATIS”
‎Pe bune, Henrick Knight?
‎Tipul e cineva în IT.
‎L-am văzut vorbind la Silicon Alley.
‎Vreau să investească în Wake.
‎Mi-ar putea aduce ‎o avalanșă de investiții.
‎Stanford, jucător de tenis, ‎pasionat de biotehnologie.
‎Avere: două miliarde.
‎Scrie-i Taliei!
‎- Ce să-i scriu? ‎- Că suntem în Ibiza.
‎- Dar suntem în Chelsea. ‎- Zi-i că suntem acolo!
‎Ce…
‎- Vorbești serios? ‎- Da.
‎ANNA DELVEY ‎Stai… și tu ești în Ibiza?
‎Răspunde.
‎TALIA MALLAY ‎Pe iahtul unui prieten. Și tu?
‎- Ce-a zis? ‎- Ne-a invitat la cină.
‎Rahat! Ce să-i zic?
‎Zi-i că suntem ocupați diseară, ‎trecem mâine pe acolo.
‎- Chase… ‎- Spune-i!
‎Ce? Rahat, bine.
‎ANNA DELVEY ‎nu pot
‎Răspunde?
‎Stai așa.
‎ne vedem mâine?
‎da, fată! cina la 20:00. ‎veniți în port, vă luăm noi.
‎Mâine, la cină?
‎Să rezervăm bilete.
‎Nu pot.
‎Tata e cam supărat pe mine acum, deci…
‎Nu-i nimic, plătesc eu.
‎Bun, am plecat.
‎Gândiți-vă cum lucrez ‎la patru defilări în Paris,
‎în trei zile, ca un om normal, ‎în timp ce voi vă relaxați aici.
‎Mergem la Ibiza.
‎Vă urăsc.
‎Ajungem până la ora cinei?
‎ANNA DELVEY - 1 SEPT. 2014 13:30 ‎SUNTEM LA IBIZA. SUNTEM BINE.
‎Nu-mi vine să cred că sunteți aici!
‎Știu! Cine-ar fi crezut?
‎- Salut! ‎- Ce faci? Încântat!
‎E incredibil iahtul! Cât duce? 17 noduri?
‎În larg, chiar 20.
‎Hai să ți-l arăt!
‎Bryce, Steve!
‎Bună!
‎Deci te-am văzut la Soho House, nu?
‎Nu, nu mă duc acolo.
‎Te-au refuzat?
‎Steve poate să-ți facă intrarea.
‎Da.
‎Mai degrabă m-aș duce la McDonalds,
‎sau mi-aș face clubul meu, ‎să refuz eu membri.
‎N-ar fi rău. Primesc prea mulți oameni.
‎E popular acum.
‎Stai, îmi place rochia ta!
‎Știu! E perfectă.
‎Mersi! Mi-am luat-o din oraș.
‎- Te duc acolo. Fac cinste. ‎- Nu e nevoie să faci așa ceva.
‎Nici pentru mine.
‎Steve se excită când îmi ia chestii.
‎Nu-i așa, Steve?
‎Te-aș contrazice, dar chiar dacă câștig,
‎pierd, așa că, da, ‎mă excită să-i cumpăr chestii.
‎Nu, te rog, îmi face plăcere.
‎Măcar așa să-ți mulțumesc că ne-ai primit.
‎Atunci, ‎salud!
‎Salud!
‎- Catherine! ‎- Aveam stabilită o întâlnire?
‎Nicidecum. Mă întrebam dacă jucăm murdar.
‎Căci eu n-aveam de gând,
‎dar tu văd că joci murdar,
‎așa că te avertizez ‎că o să se termine rău.
‎Todd, ca să mă pot simți amenințată, ‎trebuie să știu despre ce vorbești.
‎Informații? E o cutie de pantofi.
‎- Lane? ‎- Nu e o cutie de pantofi.
‎Nu e.
‎Înțeleg, deci să mă pregătesc ‎cu zece cutii goale la proces
‎pentru dovezile pe care ‎o să le descoperi ca prin minune?
‎Joci murdar!
‎Todd, îți dau două ponturi. ‎Unu, eu nu joc murdar. Niciodată.
‎Doi, nu vei ști niciodată legea ‎mai bine decât mine.
‎Este efectiv imposibil.
‎Iar legea îmi cere să analizez ‎ce informații ofer
‎apărării în cel mai minuțios mod posibil.
‎Așa am și făcut. ‎Și așa voi continua să fac.
‎Ad infinitum. ‎Pe vecie.
‎Vreau fiecare dovadă pe care o ai ‎până la sfârșitul săptămânii.
‎Îmi ceri să renunț ‎la responsabilitatea etică
‎de a acționa cu atenția cuvenită
‎în îndeplinirea obligațiilor profesionale?
‎Tot, Catherine.
‎Totul.
‎- Ești sigur? ‎- La sfârșitul săptămânii.
‎Scuze de întârziere. ‎A trebuit să mai fac niște ture.
‎Pentru mine, Neff?
‎Mersi, scumpo.
‎Deci vrei s-o vizităm pe Anna?
‎Ai vorbit cu Rachel?
‎M-a sunat. Plângea.
‎Ai încercat s-o bați?
‎Kacy! O știi pe Rachel.
‎Nu! E o scumpă.
‎Nu merge la Anna.
‎O știi pe Anna. Nu e gata de lumea reală.
‎O s-o enerveze servirea
‎sau o să fie ea însăși, ‎și-o să sfârșească bătută.
‎N-o putem lăsa singură acolo.
‎Are nevoie să spere la ceva. Iar Rachel…
‎Se poartă de parcă de-abia o știe.
‎De parcă Anna e o străină. ‎Parcă acum a sosit.
‎Efectiv, umblă cu pantofii Annei, ‎în momentul ăsta.
‎Roșii. De primăvară.
‎Aș fi vrut s-o bat.
‎- Un pumn în fața ei… ‎- Termină!
‎Bine.
‎Neff, Rachel n-o vizitează pe Anna ‎în închisoare.
‎Are motivele ei.
‎Dar cred că e minunat că tu te duci.
‎Bine.
‎Vrei să mergi cu mine ‎o dată la două săptămâni?
‎- Sau de două ori pe săptămână… ‎- Scumpo!
‎Pun niște limite în ceea ce o privește.
‎Nici eu nu merg la Rikers s-o vizitez.
‎Dar pe tine te ajut oricând.
‎- Neff? ‎- Nu înțeleg.
‎Cum poți să-ntorci spatele cuiva?
‎Neff…
‎Persoana din închisoare nu e Anna Delvey.
‎Nu e cea pe care o știam.
‎Anna Delvey nu există.
‎Femeia din închisoare e altcineva.
‎Cineva care pretindea că e Anna Delvey.
‎N-o cunoaștem.
‎- Nu știi nimic despre ea. ‎- E Anna.
‎Poate e prietena ta, Anna,
‎sau poate e o străină.
‎Chiar vrei să te duci la închisoarea aia
‎și să afli că cea care credeai ‎că ți-e prietenă bună
‎e doar un personaj fictiv?
‎Vash‎… Ce-i aia?
‎Anna?
‎Ce-i? Habar n-am.
‎Scuze, mi s-a părut ‎că aud un accent rusesc.
‎Sănătate!
‎Am fost un an la Moscova, în colegiu.
‎Nu mai știu decât să dau noroc.
‎În cinstea ta!
‎- În cinstea ta! ‎- Noroc!
‎- A curs. ‎- Noroc!
‎- Suntem aici. ‎- Am reușit.
‎Noroc!
‎Nu știu cum faci, Talia.
‎E nașpa să muncești.
‎Eu vreau doar să petrec tot anul,
‎în timp ce papagalii ăștia ‎fac rost de bani.
‎Știi ce zic, Anna.
‎Unde mergeți apoi?
‎Păi, Stevie se gândește că…
‎Datele sunt noua eră.
‎Da, dar sunt date din vis.
‎Subiectiv și, sincer, ‎par la fel de valoroase ca visele,
‎și ce e mai mare risipă de timp
‎decât să asculți visele cuiva?
‎Absolut. E cel mai rău.
‎E doar o mică parte.
‎…Miami, în două săptămâni, ‎și cine crezi că a câștigat?
‎Colectăm cantități masive…
‎Doamne, Chase îl vrăjește la greu ‎pe Hen cu aplicația lui.
‎N-are pic de rușine.
‎…de fantezii, iar valoarea…
‎E doar pasionat de ce face.
‎Sigur, e minunat, dar suntem în vacanță.
‎Trebuie s-o ia ușor.
‎Hen!
‎Hai să dansăm!
‎- Ca să termin ideea… ‎- Chase, ajunge cu munca!
‎Hen, stai puțin!
‎O întrebare. Câți ani ai? Aproape 60?
‎Cam așa, da. De ce?
‎Sunt doar curioasă ‎la ce vârstă tragi linie.
‎Adică, multe din spusele tale ‎și întreaga atitudine
‎seamănă cu ce-mi spunea tata ‎când eram la liceu
‎și i-am zis să investească în Facebook.
‎„Păi, am telefon.
‎De ce să nu-mi sun prietenii?”
‎Dar ce voia să zică era:
‎„Sunt mai deștept ca tine, fetițo, ‎și e imposibil să mă înșel.”
‎Adaugă un strop de misoginie și, bum!
‎Pierzi sute de milioane ‎de dolari, uite-așa!
‎Ceea ce nu-i o problemă pentru el. ‎Evident. O duce bine.
‎Mă rog, așa era tata.
‎Nu banii sunt esențialul.
‎Întrebarea e dincolo de asta.
‎Știi, mă întrebam ceva. ‎Cu cât ești mai aproape de moarte,
‎cu atât vrei să fii mai sigur de viață?
‎De lucrurile pe care le știi ‎sau crezi că le știi?
‎Fiindcă e înfricoșător să îmbătrânești.
‎Nu-i așa?
‎Discuția asta mă deprimă.
‎Da. Hai cu toții să…
‎Stai, nu! Eu pot să înțeleg.
‎Mi-e teamă de ce mă așteaptă în viață.
‎Așa că evit întrebarea.
‎Încerc să scap de ea.
‎Dar mă bântuie.
‎Moartea te bântuie?
‎Anna, oprește-te!
‎- Ești invitata mea… ‎- Nu-i nimic.
‎Mă descurc singur.
‎Normal că te descurci.
‎Și vrea să răspundă.
‎Uitați-vă la el!
‎Mă gândesc mai mult la moarte, ‎în ultimul timp. Și ce dacă?
‎O visezi vreodată?
‎Crezi că cei de vârsta ta visează moarte?
‎Frica.
‎Da.
‎Visează.
‎Dacă aș face medicamente, ‎nu mi-ar fi de folos să știu asta?
‎Ca să-ți vând Xanax?
‎Ești bună.
‎E bună!
‎Zici că-ți cauți o slujbă?
‎Eu?
‎Nu. Mi-am promis ‎să nu muncesc pentru alții.
‎Și tu poți să-ți promiți asta. Dacă vrei.
‎Asta e pagina de donații pentru Wake.
‎Cred că primești un tricou.
‎Dacă-și atinge ținta, sau așa ceva.
‎E OK 100 de mii?
‎Foarte generos! Mulțumesc.
‎Perfect, acum, dansăm!
‎Fantastic!
‎Iar tu știi cât de norocos ești?
‎E incredibilă.
‎Fii partenera mea.
‎Șefă de PR. Sau de subvenții. ‎Sau de ambele.
‎O să mă gândesc.
‎Tu ar trebuie să lucrezi pentru ea.
‎Avea o energie…
‎A fost incredibil s-o văd înflorind.
‎Ne-a dat pe toți pe spate.
‎- Și era nebună după Chase. ‎- Știi ce pățești dacă faci asta?
‎- Ce? ‎- O să…
‎Iar el era lipit de ea ‎în fiecare moment al zilei.
‎Talia, bună!
‎Apoi, după o săptămână, m-a sunat Hen.
‎Unde ești?
‎Suntem aici, în Ibiza.
‎Pe iaht?
‎Da, ne e dor de tine.
‎Anna, ce dracului?
‎Am plecat cu toții.
‎Hen a plecat acum cinci zile ‎și echipajul i-a zis că sunteți tot acolo.
‎I-am spus că nu are cum,
‎cine ar sta pe barca cuiva
‎dacă e invitatul unui invitat?
‎Dați comenzi echipajului ca la voi acasă.
‎Talia, calmează-te!
‎Barca e aici, ‎așa că ne-am gândit să mai rămânem.
‎Anna, pleacă de pe barcă!
‎Nu pot să cred că trebuie să-ți explic ‎cât de aiurea e
‎și cât de rău ies eu ‎fiindcă invitații mei…
‎Scuze, o să plecăm, nu-i nimic.
‎Tu ce faci?
‎Eu ce fac?
‎Rahat!
‎Pleacă dracului de pe barcă!
‎Deci au rămas?
‎Ne luaserăm la revedere cu toții.
‎- Cine face așa ceva? ‎- Cum s-au întors?
‎Nu am idee.
‎Dar să știi,
‎numai să ții căpitanul și echipajul ‎o săptămână în plus la bord costă…
‎Ca și cum ‎i-ar fi aruncat Tesla lui Hen în apă.
‎Atât timp pe barcă au furat.
‎Crezi că, din cauză ‎că Anna a crescut răsfățată…
‎Anna, nu.
‎Anna nu-i proastă. Nu putea fi ideea ei.
‎Chase era pus pe căpătuială, ‎lua orice putea.
‎Dar de ce l-a lăsat Ana ‎sau de ce a acceptat asta?
‎A prostit-o dragostea.
‎Și-a cerut vreodată scuze?
‎N-am mai vorbit cu ea.
‎Și aici se termină ‎povestea noastră, din păcate.
‎Doamne, îmi pare rău! E târziu, nu-i așa?
‎Ar trebui să plecăm.
‎Dă-mi voie să-mi sun soțul…
‎Ar trebui să rămâneți.
‎E prea târziu ca să mergi cu mașina. ‎Am destule camere.
‎Mersi, dar nu.
‎- Avem o cameră la motel. ‎- Motel?
‎Prostii! Avem o cabană pentru oaspeți.
‎Anna a stat acolo de câteva ori.
‎Am pus fotografia lui Sherman acolo, ‎poți să-i absorbi energia, sau așa ceva.
‎- Jack, ce e cu tine… ‎- Simți asta?
‎Simt că ești nebun.
‎Nu mai vorbi, nu păși, doar… Simți asta?
‎Ce să fie?
‎Piatra e…
‎Treizeci și șase de grade.
‎Podele încălzite,
‎aclimatizate la temperatura ‎corpului nostru.
‎Nu te supăra, dar i-aș trage-o podelei.
‎Mai e ceva.
‎Inspiră!
‎- Ce-i asta? ‎- Salvie.
‎Tot apartamentul e infuzat cu asta.
‎Dar nu văd nicăieri salvia.
‎Și am căutat.
‎Poate nu miroase a salvie, ci a bani.
‎Lasă ieftineala aia.
‎Întâi folosim fiecare produs din dulăpior,
‎apoi facem mult sex.
‎Să dea naiba!
‎Aș înota spre casă.
‎Așa de bine am dormit.
‎Cearșafurile astea-s făcute din pisoi.
‎Nu mă pot mișca. Nu vreau să mă mișc.
‎În câte camere ca asta ‎crezi că a fost Anna?
‎A dus o viață bună.
‎N-ai tu bani de mine!
‎I-ai văzut la Paris, ‎după ce au plecat din Ibiza?
‎Așa, Ibiza. Ce s-a întâmplat în Ibiza?
‎Tu știi? Ți-a spus Talia?
‎Uită-te la tine, ce curios ești!
‎De ce-ți pasă ce-a fost în Ibiza?
‎Nu știu decât că, atunci când ‎i-am văzut la Paris, totul era diferit.
‎Era Săptămâna Modei.
‎Lucram la trei defilări
‎și ne-am îngropat în apartamentul ‎de la Hotel Gulacsy.
‎Eu lucram din greu, ei petreceau din greu,
‎și treaba începuse să se destrame.
‎Ați exagerat.
‎- Nu distragi atenția de la stofă. ‎- Scuze, Val.
‎Talia a văzut ce pot, ‎iar tu ai distrus relația aia.
‎Îți ofer loc în față la Wake. ‎Investitor salvator.
‎Și eu nu vreau!
‎Ai idee cât valorează?
‎Un procent din nimic ‎e tot nimic, idiotule.
‎Vreau doar banii mei.
‎Banii tăi? Ce bani? Eu plătesc tot.
‎Nu contează, vreau o chestie a mea.
‎Ce? Ce chestie?
‎Încă nu știu! Nu știu.
‎Ceva mare. Ceva doar al meu.
‎- E monumental! ‎- Wake o să fie masiv!
‎Nu, nu mă asculți.
‎Încearcă să te gândești ‎și la altcineva pentru o secundă!
‎Încearcă să nu mai fii țicnită ‎pentru o secundă!
‎Gata! Ajunge, Chase! Calmează-te!
‎Pleacă, Val!
‎Cum ai făcut cu biletul VIP de la mine, ‎obținut cu greu?
‎Sunt haine pe oameni desenați.
‎Cui dracu' îi pasă?
‎Știi ceva?
‎E toată a ta.
‎Am plecat.
‎Chase!
‎Chase, pe bune?
‎Pe bune? E un copil.
‎E un bebeluș, fir-ar al dracului! Jur!
‎Hai să găsim niște șampanie,
‎să ne uităm la filme ‎și să urâm bărbații, cu excepția mea.
‎Da.
‎Bună, unde ești?
‎Ești cu Anna?
‎Da.
‎Fă-mi o favoare.
‎Ce?
‎Vreau să verifici pașaportul Annei.
‎De ce? Ce să verific?
‎Tu doar verifică-l. Pentru mine, da?
‎Nu-i verific pașaportul. E dubios rău.
‎Cred că mă minte.
‎Știu sigur că mă minte.
‎Cu ce?
‎- Închid acum. ‎- Cu banii ei, de pildă.
‎Chase, fii serios!
‎Fata e bancomat ambulant, ‎practic, e o prințesă!
‎Doar verifică. Îți ia o secundă.
‎- Nu. ‎- Ce mare scofală?
‎Dacă nu-i mare scofală, vezi singur.
‎Unde ești? Ești drogat? Pari drogat.
‎Vino aici și vorbește cu iubita ta.
‎Las-o baltă!
‎I-ai spus Annei? ‎Ai întrebat-o cum o cheamă?
‎N-am avut de ce.
‎Cel care se purta dubios era Chase, ‎pe atunci.
‎Pe atunci? Deci ceva s-a schimbat?
‎- Haide, încă una, de culcare! Ratatule! ‎- Nu.
‎Dră Delvey!
‎Nu au intrat banii de la dv.
‎Am sunat la bancă. ‎N-au primit instrucțiuni.
‎Mi-e teamă că trebuie să vă cer alt card.
‎- Nu acum. ‎- V-a dat un card.
‎- Nu-i așa? ‎- Le-am dat!
‎Aveți toate cardurile mele.
‎- Încercați-le din nou! ‎- Am făcut-o.
‎Atunci e o problemă cu sistemul.
‎- Vreau alt card sau bani gheață. ‎- Încercați-le!
‎Nu vreți să fiți plătiți?
‎Tata va fi nemulțumit să afle ‎că am fost tratată așa.
‎Ai putea să-l suni să-ți dea un card bun.
‎Îi ții partea acestui șefuleț ‎care-și arată mușchii?
‎- Mă jigniți. ‎- Vreau pastilele și să dorm.
‎Tata o să trimită banii în curând.
‎E miezul nopții. ‎Nu sunt bănci deschise ca să trimită.
‎Atunci, de dimineață. Haide!
‎Doamne, nu putem nici… E absurd!
‎Vreau doar pastilele din bagaj.
‎Vă reținem bunurile ‎până se efectuează plata.
‎Aveți multe forme de plată. ‎E problema voastră, nu a noastră.
‎Bine, îl sun pe Chase, și plătește el.
‎Nu, nu. Rezolv eu.
‎- Cum? ‎- Încercați-le iar!
‎Anna! Nu, vreau pastilele. ‎Trebuie să dorm.
‎Am o zi foarte grea mâine.
‎- Lasă-mă să-l sun pe Chase! ‎- Nu-l suni. Rezolv eu.
‎- Bine, o sun pe Nora. ‎- Stai, n-o suna pe Nora!
‎- E jenant. ‎- Am depășit asta, n-avem unde dormi.
‎Val, nu!
‎E absurd. Dați-ne voie în cameră. ‎Devine o urgență medicală.
‎Există o soluție foarte simplă.
‎Am nevoie de un card funcțional.
‎Dră Delvey!
‎Anna?
‎Val, îmi…
‎Îmi pare rău. Am…
‎Tatăl meu…
‎Sunt atât de… Sunt atât de singură!
‎Mi-a tăiat alocația.
‎O să plătesc.
‎Trebuie doar să…
‎Pot… Pot să plătesc.
‎Pot să plătesc.
‎Pot să… Pot să plătesc.
‎Pot… Îmi pare rău. Pot să plătesc.
‎Eu…
‎Scuze pentru tot deranjul. ‎Trece printr-o perioadă grea.
‎Bagajul?
‎Pe aici, vă rog!
‎Deci Chase a plătit? De ce? Era falită?
‎Falită? În niciun caz.
‎Distrusă, poate.
‎N-am mai văzut ca cineva atât de puternic ‎să devină atât de fragil, atât de rapid.
‎Luați-vă o cameră,
‎dar cu voi doi e riscant.
‎Bună dimineața!
‎Am întârziat deja.
‎Atâtea magazine, ce puțin timp!
‎- Pa! ‎- Pa!
‎Pa!
‎Mă ia durerea de cap de la cât vă certați.
‎Ce pot să zic? Sunt îndrăgostit de ea.
‎Am avut o discuție lungă și ea…
‎E de acord să se implice ‎ca să construiască Wake cu mine.
‎Mă uit la ea ce pătimașă e, ‎ce inteligentă.
‎Și rasată.
‎Odată ce răzbate încrederea în ea.
‎Încă-i acopăr cheltuielile.
‎Dar da, cândva, în curând,
‎într-un fel sau altul, ‎vom fi un supercuplu de neoprit.
‎Auzi, am făcut ce mi-ai cerut.
‎M-am uitat în pașaport.
‎Aveai dreptate.
‎Numele de familie e Sorokin.
‎Nu Delvey. E rusesc.
‎E comun ca Smith, se pare.
‎Pașaportul e german, ‎dar s-a născut pe lângă Moscova.
‎Sunt sigur că are o explicație logică
‎și bănuiesc că a suferit,
‎având în vedere ce-am văzut aseară, ‎în holul hotelului.
‎Poate a evadat. Poate a fugit de Putin.
‎Sau de miliția vreunui oligarh.
‎Dar, orice s-a întâmplat,
‎în sufletul ei ceva e frânt grav,
‎și trebuie să încercăm s-o ajutăm.
‎M-auzi?
‎Mai bine plec.
‎Nu-ți ziceam, ‎dar, dacă vedeai ce supărată era…
‎Nu, apreciez. Serios.
‎Cum e cu Londra? Mai mergem?
‎Da.
‎Ce facem cu situația Annei?
‎- Are nevoie de ajutor. ‎- Nu te stresa. Vorbim mai încolo.
‎Ne vedem la hotel.
‎M-am întâlnit cu ei.
‎Nu trecuse nici o oră.
‎Nici măcar 60 de minute.
‎Doamne, în sfârșit! Încă zece minute, ‎și înotam spre Londra.
‎- Puteai să pleci fără noi. ‎- Aiurea, ați fi pierduți fără mine.
‎Tu ai fi pierdut fără pastile, ‎din ce-am auzit.
‎Da.
‎Bine.
‎S-a întâmplat ceva?
‎Ceva, cum ar fi să scotocești prin bagaje?
‎Să le verifici pașapoartele.
‎Glumește.
‎Chase!
‎Spune-i!
‎El mi-a zis s-o fac.
‎Tu mi-ai zis s-o fac!
‎Îți bați joc de mine. Doamne! Cretinilor!
‎Nu ți-aș face niciodată așa ceva.
‎El mi-a zis s-o fac.
‎- Chase? Spune-i, idiotule! ‎- Ai călcat pe bec, Val.
‎- E o invazie totală… ‎- Tu mi-ai zis s-o fac!
‎M-ai implorat. Am zis „nu”! ‎Apoi m-ai implorat s-o fac.
‎Scuze, amicii mei au înnebunit.
‎Au luat-o razna.
‎Este exact genul de reacție ‎justificată în această situație.
‎Ești o mare dezamăgire!
‎Ești arogantă și labilă.
‎Iar tu minți despre cum s-a întâmplat.
‎Tu i-ai scotocit prin lucruri.
‎Ai dat-o-n bară, Val. Nu poți recunoaște?
‎Tu ești cretinul psihopat
‎care mi-a spus să-i verific pașaportul!
‎- Dle, trebuie să plecați. Acum! ‎- Absolut de acord. Te folosește.
‎Să știi că, pentru el, ‎ești doar o pușculiță.
‎Acum, hai să plecăm de aici!
‎O să pierdem trenul.
‎Ne mai vedem, Val!
‎Doamne, cred că a fost oribil!
‎Traumatizant.
‎În lumea mea, ‎nimic nu ține peste un sezon.
‎Moda ‎normcore‎, asta a fost o traumă.
‎Dar de ce s-a întors Anna ‎împotriva ta, așa?
‎Nu înțeleg.
‎Nu mai veni după mine. Am treabă.
‎Poți să mă ajuți să dau de Chase?
‎Stai!
‎Tot nu înțeleg de ce te-au abandonat.
‎N-ai greșit cu nimic.
‎Auzi?
‎În ce-au îmbrăcat-o?
‎În portocaliu?
‎În gri.
‎Bun.
‎Mai bine.
‎Bipăitul ăla
‎e sunetul prin care Universul ‎te informează
‎că te-ai distrus singur rău de tot.
‎Fir-aș al dracu'!
‎INSULA RIKERS
‎Verifică!
‎DEPARTAMENTUL PENITENCIARE ‎NEW YORK
‎VĂ AFLAȚI AICI FIINDCĂ AȚI ACCEPTAT ‎SĂ FIȚI PERCHEZIȚIONAT,
‎DAR NU CORPORAL.
‎Stevens!
‎Sorokin!
‎Alo!
‎Sorokin, tu ești!
‎Pe unde naiba ai fost?
‎Hai să vorbim despre Chase!
‎Din cauza lui ai probleme?
‎Sau din cauza ta el e de negăsit?
‎Nu trebuie să fiu prietenă cu oricine.
‎Tu crezi că am evoluat, cumva, ‎ca în filme, sau așa ceva…
‎dar dintotdeauna am fost ‎așa cum sunt acum.
‎Bună!
‎Trebuie să plecăm. E târziu.
‎Doamne, acum ce mai e?
‎Sorokin?
‎Sau e cu accent?
‎Anna Sorokin, da?
‎- Mi-am schimbat numele, și ce? ‎- Sau identitatea?
‎Sunt multe Anna Sorokina.
‎Dar numai una e Anna Delvey.
‎Plus că sună mai bine.
‎Mai bine? Adică nu e rusesc?
‎Ce mama dracului? ‎Ce te-ai îmbufnat ca un copil?
‎Deci ești rusoaică?
‎M-am născut acolo, cui îi pasă?
‎Cine dracu' ești?
‎- Chiar n-avem timp de asta. ‎- Cu ce m-ai mai mințit?
‎Cine dracu' ești?
‎Nu am timp de așa ceva.
‎Nu am timp pentru tine!
‎Ți-am oferit tot ce am,
‎iar tu n-ai timp ca să-mi spui cine ești?
‎Cine ești?
‎Construiesc ceva.
‎O casă. La New York. ‎Pentru artiști, pentru sponsori.
‎Spații de lucru, expoziții prin rotație, ‎deschise publicului.
‎Dar și spații pentru cel mai exclusiv ‎și mai fabulos club din categoria lui.
‎Va fi apogeul ‎lumii artistice internaționale,
‎iar eu voi fi sus de tot.
‎Paznicul porților și adezivul.
‎Cine sunt eu?
‎Acest club, această fundație ‎vor fi cine sunt eu.
‎Ce sunt eu.
‎Trebuie să-l construiesc,
‎pentru ca artiști și oameni ca mine ‎să aibă și ei un cămin.
‎Undeva, în siguranță.
‎Un loc de care să aparțină.
‎Un loc de care să aparțin.
‎Te vei pune în calea mea?
‎Sau mă vei ajuta?
‎Spune-mi acum, fiindcă nu pot.
‎Sincer, am prea multă treabă.
‎Deja am pierdut prea mult timp.
‎E frumos.
‎Hai să…
‎Vreau să te ajut să realizezi asta,
‎orice ar fi nevoie.
‎Locul de naștere va sta ‎în calea celei care vreau să fiu?
‎Nu. De ce-ar fi așa?
‎Fiindcă nu vreau ca cineva să-mi pună ‎la îndoială originile, cât fac asta.
‎- Știu. ‎- Nimeni.
‎N-o vor face.
‎Tu ai făcut-o.
‎De ce?
‎Pașaportul tău.
‎Mi-ai văzut pașaportul?
‎Nu.
‎Cine l-a văzut?
‎Val.
‎Nimeni?
‎Nimeni.
‎Subtitrarea: Mirela Matei