‎UN SERIAL NETFLIX
‎Întreaga poveste,
‎cea pe care o s-o vezi ‎stând pe fundul ăla gras,
‎ca un netrebnic inutil, e despre mine.
‎POATE AVEA ATÂȚIA BANI, ‎CĂ LE-A PIERDUT URMA
‎Nu ea!
‎„MOȘTENITOAREA GERMANĂ” ‎CARE A CUCERIT MANHATTANUL!
‎Eu.
‎Mă știți.
‎Toată lumea mă știe.
‎Sunt un simbol.
‎O legendă.
‎REGINA HOȚIILOR
‎Falsa moștenitoare se presupune ‎că a înșelat cu mii de dolari
‎sub formă de cine luxoase, cazări de lux ‎și zboruri cu avioane private.
‎Surse afirmă că a escrocat ‎și celebrități din Manhattan,
‎înșelând unii dintre ‎cei mai faimoși reprezentanți
‎din lumea artei, ‎imobiliare, modă și finanțe.
‎Partea asta e o minciună. ‎N-am greșit cu nimic.
‎E vrăjeală.
‎Anna Delvey este o operă de artă, ‎javrelor, și pot să se ducă toți dra…
‎Muncesc pentru succesul meu.
‎Mi-am câștigat reușitele.
‎Fiți atenți.
‎Poate veți învăța ‎cum să fiți deștepți ca mine.
‎Mă-ndoiesc, dar puteți visa.
‎TOATĂ POVESTEA E COMPLET ADEVĂRATĂ.
‎ÎN AFARĂ DE PĂRȚILE ‎CARE SUNT COMPLET INVENTATE.
‎28 MAI 2018
‎20 NOIEMBRIE 2017
‎Procuratura din Manhattan
‎anunță punerea sub acuzare ‎a Annei Sorokin.
‎Dra Sorokin e cunoscută ‎sub pseudonimul Anna Delvey.
‎Dra Sorokin e învinuită
‎de Curtea Supremă din New York
‎pentru două tentative de furt calificat ‎cu premeditare,
‎trei capete de acuzare de furt calificat
‎și două capete de acuzare ‎de furt calificat de gradul trei.
‎Anna Sorokin a comis ‎infracțiuni financiare,
‎dându-se drept celebritate,
‎în tentativa de a fura milioane de dolari.
‎Activitatea sa infracțională ‎se află sub investigație.
‎Dacă vă considerați victimă a inculpatei,
‎vă îndemn să sunați la fraude financiare.
‎Vă mulțumesc.
‎„MONDENĂ” ARESTATĂ!
‎Citești articolul?
‎S-a întors în New York.
‎Nu pot să cred! Cum crezi că au prins-o?
‎Karma, draga mea.
‎Universul rectifică nedreptățile.
‎Să vorbim despre Anna. Ai văzut articolul?
‎Eu n-am cunoscut-o.
‎Noi n-am cunoscut-o.
‎Scumpule, a scris în ziare.
‎Totul riscă să ia amploare.
‎Nu am de gând să fiu umilită.
‎A fost un singur articol. ‎În‎ Post, ‎ce surpriză!
‎Nimeni n-o să preia subiectul.
‎De ce ar face-o?
‎Cine naiba ar fi interesat ‎de una ca Anna Delvey?
‎Nora. Bună, dragă!
‎- Vezi ceva? ‎- Încă nu s-au distribuit subiectele.
‎O spun acum.
‎Dacă iar scriu de Melania, îmi fac felul.
‎Nu mai scriu nimic despre Melania.
‎Mi-e dor să scriu despre soții Obama.
‎Cred că am eu un subiect.
‎Mă gândeam: ‎„Ce dracu', du-te și propune-l.”
‎- Da, du-te la ei. Du-te! ‎- Fă-o!
‎- Încearcă! ‎- De ce nu?
‎Bine.
‎- Haide! ‎- Dă-o dracu'! Mă duc.
‎- O să fie bine. ‎- Da.
‎Nu! Nu pot să mă uit.
‎Da, sună bine așa.
‎Vivian! Suntem în ședință.
‎Știu și, înainte să continuați,
‎vreau să propun următorul meu subiect.
‎La ce mă uit aici?
‎Numele ei e Anna Delvey, ‎sau Anna Sorokin, neclar.
‎Este o moștenitoare germană bogată,
‎sau e complet falită, și pare rusoaică.
‎- Vivian, eu… ‎- Nimeni nu știe.
‎Oricine-ar fi, ‎procuratura a extrădat-o din LA
‎și e audiată azi.
‎Mă duceam la tribunal, deja am întârziat.
‎- Mă ocup de asta. ‎- Landon…
‎- Vivian! ‎- Are un #MeToo pe Wall Street.
‎Și chiar e nevoie să-l fac eu?
‎- Acel subiect e… ‎- De ce te plângi de data asta?
‎Ți-am dat ceva captivant și provocator.
‎Da, mersi.
‎Cer celălalt subiect.
‎- Paul distribuie articolele. ‎- Bine, dar ăsta e de prima pagină.
‎O mondenă stupidă. Nu prea cred.
‎Măcar lăsați-mă să-i iau un interviu.
‎Vivian…
‎Capetele de acuzare sunt un roman în sine.
‎Acuzațiile, scena, jucătorii ‎sunt demență curată.
‎Sunt bănci mari, consultanți financiari, ‎fonduri de investiții,
‎avocați, dezvoltatori imobiliari, ‎filantropi, galerii
‎și comercianți de artă, Săptămâna Modei
‎și jumătate din lumea bună din New York, ‎iar ea n-are decât 26 de ani.
‎La 26 de ani nu știam pe ce lume sunt. ‎Știi că scriu bine.
‎Dă-mi subiectul.
‎Paul vă alocă subiectele.
‎Wall Street, #MeToo.
‎Bine.
‎Îl vreau în trei săptămâni.
‎Nicio problemă.
‎Cerem arest preventiv.
‎Fără cauțiune?
‎Onorată instanță, știm că e azi aici
‎doar fiindcă ne-ați permis să o prindem.
‎Arestul e justificat.
‎- Dnă judecător… ‎- Riscăm să fugă.
‎Procuratura va cere
‎ani buni de închisoare în acest caz.
‎Arestul e mai mult decât indicat.
‎Clienta mea intenționează să revină aici.
‎Inculpata e tânără, ‎vulnerabilă și neviolentă.
‎Stabiliți o cauțiune rezonabilă ‎și vă las pașaportul ei,
‎așa va putea să mă asiste pentru apărare,
‎care necesită multă muncă, ‎date fiind acuzațiile financiare.
‎Dră Sorokin, dl Spodek ‎mi-a cerut cauțiune pentru dvs.
‎Am reflectat.
‎Nu am nicio încredere
‎că vă veți întoarce ‎ca să vă asumați faptele.
‎Niciuna. Zero.
‎Arest preventiv la închisoarea Rikers ‎până la proces.
‎Preluați-o!
‎- Ai luptat bine în sală. ‎- Mersi.
‎Nu-mi pot imagina o tânără ca ea ‎închisă la Rikers.
‎Se-ntâmplă.
‎N-am văzut pe nimeni din familia ei acolo.
‎Nu comentez.
‎- Nici nu ți-am cerut. ‎- Urma s-o faci.
‎Mă întrebam doar dacă ai idee ‎cum a ajuns în situația asta.
‎Nu comentez.
‎Are acuzații serioase,
‎care implică două bănci foarte mari, ‎ca să nu zic de Fortress.
‎E un colos al fondurilor de investiții.
‎Nu e ceva cu care s-ar juca ‎cineva de 26 de ani,
‎darămite să știe că există așa ceva.
‎De unde știa de Fortress?
‎Nu comentez.
‎Chiar mi-aș dori să am ocazia ‎să stau de vorbă cu Anna.
‎Poți să-ți iei gândul.
‎Post‎ a scris de două ori ‎că e „mondenă aspirantă”.
‎Nu citește nimeni ‎Post.
‎Jurații citesc ‎Post‎, ‎care o ia în batjocură.
‎Mondenă stupidă? N-au înțeles nimic.
‎Fata asta nu e proastă. Nu știu, dar nu e.
‎- Eu nu… ‎- Merită să-și spună povestea.
‎Un interviu. Nu-ți cer decât s-o întrebi.
‎Să decidă singură.
‎Cine ești?
‎Vivian Kent. Vivian.
‎Vivian Kent. Vivian…
‎Eu o s-o iau în direcția asta, iar tu, nu.
‎Îmi pare rău.
‎Am stat într-o sală de așteptare ‎plină de gravide, singur.
‎Îmi pare foarte rău.
‎Mi-am petrecut după-amiaza
‎ca un pervers obsedat de gravide ‎în cabinetul doctorului Harris.
‎Furculițe.
‎Repet, îmi pare rău.
‎Am avut treabă.
‎E un subiect bun. Anna chiar e…
‎Nu știu. E remarcabilă.
‎Anna e la pușcărie. Știi ce e remarcabil?
‎Să te ridici prin propriile puteri, ‎să tragi din greu,
‎să vii la ecografie.
‎A meritat să ratez o programare ‎pentru organele genitale.
‎În regulă.
‎Spune!
‎Fortress.
‎Nu ajungi la Fortress fără o intrare, ‎și asta înseamnă bani sau putere.
‎Dacă Anna a reușit, ‎are un talent financiar fantastic.
‎Și dacă n-a reușit,
‎tot are un talent financiar fantastic.
‎Bașca, era în lumea mondenă din New York.
‎E o lume închisă.
‎Fie avea tot dreptul, ‎ori a păcălit pe cineva.
‎Oricum ar fi, e un subiect bun.
‎Să-l fi văzut pe Paul! ‎„Wall Street, #MeToo.”
‎Nu trebuie să-l iei în seamă pe Paul.
‎Doamne! Nu începe, te rog!
‎Spun și eu,
‎poate doar ți se pare important.
‎Nu mi se pare.
‎Da? Termină!
‎Încercam să ajut.
‎Dragă Anna, ‎sunt editor la ‎Manhattan Magazine.
‎Am citit povestea ta.
‎Ziarele n-au fost drepte cu tine.
‎Puținele detalii sunt atât de fascinante,
‎încât sigur mai ai multe de spus.
‎Știu că e o femeie genială și interesantă ‎dincolo de…
‎Genială și interesantă?
‎Exagerez?
‎Vorba dulce mult aduce.
‎…o femeie genială și interesantă ‎dincolo de toate.
‎Dacă dorești, mi-aș dori ‎să stăm de vorbă pentru un articol.
‎Sper că ești bine, ‎având în vedere situația,
‎și că ne putem întâlni. ‎Iată numărul meu de telefon.
‎Toate cele bune, Vivian Kent.
‎Ce…
‎Alo?
‎Da. Da, accept un apel ‎de la închisoarea Rikers.
‎Alo! Sunt Vivian Kent.
‎Vivian, aici Anna Delvey.
‎INSULA RIKERS
‎ACCES PENITENCIAR RIKERS
‎DEPARTAMENTUL PENITENCIARE
‎Puneți degetul pe scaner.
‎Luați autobuzul „Rosie”.
‎- Alt autobuz? ‎- Avem multe aici.
‎Permisul!
‎Oare cât am de așteptat?
‎Atât cât e necesar.
‎Bebelușului o să i se facă foame.
‎Durează cât e nevoie.
‎E o zi plăcută.
‎Spodek, îmi vedeam de viața mea!
‎De ce ai venit? Mă puteai suna.
‎Voiam să vezi fața asta.
‎Uită-te la fața asta! Cine ar refuza-o?
‎Chiar vrei să-ți răspund ‎de față cu copilul?
‎Catherine, nu susține acest caz.
‎Ba da. E o infractoare.
‎A furat din cele mai mari bănci ‎și hoteluri.
‎Aparent. Toți urăsc băncile, ‎iar hotelurile cer prea mult.
‎- Aiurea, e un că… ‎- Cățel!
‎Cineva spune tot felul de cuvinte, ‎deci e „cățel”.
‎Cățel, fie.
‎Fii serios, Todd!
‎Băncile, hotelurile… Le-a făcut de râs.
‎Nu pot renunța la acuzații, ‎aș fi mătrășită.
‎Și nici nu vreau.
‎Ea reprezintă tot ce e rău ‎în America de azi,
‎și nici măcar nu e americană.
‎Nimeni n-o va condamna.
‎E ca Robin Hood, eroina celor mici.
‎E o mică…
‎expertă în escrocherii.
‎Ea o fată bună și plăcută.
‎Ăsta e sexism! Anna e infractoarea tipică.
‎De data asta, nu cred că ai dreptate.
‎Am încercat și eu. Tati a încercat, da?
‎Tati a încercat.
‎Ne vedem la proces.
‎Todd, te-ai gândit s-o ajuți ‎să-și ia un alt avocat?
‎Nu, Catherine.
‎Nu vreau să te jignesc. Deloc. ‎Doar mă știi.
‎Știu la ce ești bun, ‎și respect asta, dar nu e cazul acum.
‎Îmi fac griji.
‎Sugi pixul, Catherine!
‎Sunt peste 11.000 de pagini de citit.
‎Eu am șapte oameni în echipă.
‎Sunt ape tulburi. Încerc să te ajut.
‎Cum?
‎Îți fac o ofertă de înțelegere, i-o dai,
‎și închidem totul rapid.
‎Evităm un proces epuizant.
‎Am rezervare la zborul de 10.00 ‎spre Kansas.
‎Pot să schimb rezervarea ‎pentru mai târziu…
‎Sorokin!
‎Da, eu sunt.
‎Acolo.
‎Vivian, îți mulțumesc că ai venit.
‎Bună, Anna!
‎Mă bucur să te cunosc. ‎Cum te simți? Ești bine?
‎Sunt bine. Mă bucur că ai venit.
‎Știu că ai spus că vii,
‎dar mi s-a spus că durează mult ‎programarea unei vizite pentru presă…
‎Dar la tine a fost foarte rapid.
‎N-am venit din partea presei.
‎E multă birocrație.
‎Deci e o vizită obișnuită?
‎Da. E mult mai rapid așa.
‎Ca reprezentant al presei ‎ai nevoie de tot felul de autorizații,
‎dar o persoană normală poate veni oricând.
‎Așa că am luat autobuzul, și iată-mă!
‎Bine.
‎Știu că vrei să-mi iei un interviu, ‎dar nu știu…
‎Nu știu dacă… Nu vreau să…
‎Nu trebuie să accepți nimic acum.
‎Vorbim doar neoficial,
‎adică nu pot să te citez ‎sau să sugerez că am vorbit.
‎Încercăm să ne cunoaștem, ‎apoi decizi. E bine așa?
‎Bine.
‎Femeia aceea, dna procuror?
‎- Catherine McCaw, de la procuratură? ‎- Da, McCaw.
‎McCaw îmi zugrăvește o imagine
‎de proastă și superficială ‎care vânează doar banii.
‎Vreau ca tu să știi că nu sunt deloc așa.
‎Nu sunt petrecăreață.
‎Încerc să-mi construiesc o afacere.
‎Bine.
‎Chiar și cu numele.
‎A spus că folosesc un pseudonim.
‎E o prostie.
‎Delvey nu e pseudonim. ‎E numele mamei înainte de căsătorie.
‎Sigur.
‎Anna, dacă-mi poți oferi niște nume,
‎oameni cu care să vorbesc, ‎prieteni, parteneri,
‎oricine ar putea să-ți confirme poziția,
‎m-ar ajuta mult cu interviul.
‎Ai zis că e neoficial până accept?
‎Exact.
‎Mă gândeam dacă e vreo cale
‎ca să arăt ‎că ai banii pe care spui că-i ai…
‎Banii nu sunt o problemă pentru mine.
‎Iar, dacă procurorii se îndoiesc ‎că aș avea bani
‎și spun că n-am bani de nimic, ‎de ce nu-mi dau cauțiune, ca să vadă?
‎Dacă sunt escroacă, e cel mai ușor test. ‎„Își poate plăti singură cauțiunea?”
‎Încearcă și vezi. Dar nu, eu stau aici.
‎Acum mă trezesc dimineața
‎și de fiecare dată ‎mi se pare că am avut un vis oribil.
‎Și apoi e vreun zgomot sau un miros,
‎sau întrezăresc barele
‎cu colțul ochiului, și…
‎Îmi dau seama că e real.
‎Anna, ești bine aici?
‎Adică, ești în siguranță?
‎Locul ăsta e foarte diferit de viața reală
‎și nu mă refer doar la confort.
‎Nu sunt răsfățată.
‎Aici sunt închise fete ‎care sunt criminale,
‎sunt individe periculoase.
‎Vivian, nu am făcut nimic greșit.
‎Nu am făcut ce spune dna procuror.
‎Totul e o neînțelegere.
‎Nu am ce căuta aici.
‎Nu știu dacă o să rezist.
‎O să fie bine.
‎Nu-ți pare așa acum, dar o să fie bine.
‎- O să fie bine. ‎- Fără contact.
‎- Vivian? ‎- Da?
‎Ești…
‎Ești gravidă sau doar foarte grasă?
‎Gravidă.
‎Bine.
‎- Ce faci, puștoaico? ‎- Nimic.
‎- Unde ai fost ieri? ‎- La doctor.
‎Altă întrebare: toată ziua?
‎Nu, am luat interviuri ‎pentru articolul despre Wall Street.
‎Sunt multe povești #MeToo, ‎trebuie să le procesez pe toate.
‎Lua-m-ar naiba!
‎Ai fost la Rikers.
‎Anna a acceptat, și te-ai dus acolo.
‎Da. Ai fost rebelă. Bravo ție!
‎- Înfruntă sistemul, femeie! ‎- Mai încet!
‎Sunt impresionat.
‎Paul o să te facă praf ‎când o să te prindă, dar ce dacă?
‎N-o s-o prindă.
‎Lasă-ți premiile deoparte ‎și treci aici să ajuți.
‎De ce ai nevoie?
‎Acesta e dosarul Annei de la tribunal.
‎Nu găsesc nimic aici.
‎Nu am vreo pistă, ‎nu știu cu cine a socializat,
‎ce prieteni are. ‎Vreau să dau de cineva care să-mi spună.
‎Am nevoie de surse, de nume. ‎Toți sunt anonimi aici.
‎Fatima, ce fac acolo?
‎Sunt scriitori, deci scriu.
‎Singura persoană care știe aceste nume ‎e doamna procuror.
‎Cât e dispusă să lase procuratura?
‎Nu.
‎Nu vă cer să vorbiți despre proces
‎sau să-mi dați o listă cu martori, ‎ceva oficial.
‎Caut doar ceva atrăgător în caz.
‎Atrăgător? Nu.
‎Nimeni nu va vorbi, mai ales cei bogați. ‎Trebuie să-i forțezi.
‎Banca e numită în acuzare.
‎Ai sunat la managerii de active ‎să vezi dacă cedează?
‎De obicei ei au gura mare.
‎Anna Delvey, sau poate o știți ‎ca Anna Sorokin?
‎Era clienta dvs.
‎Da, mulțumesc, aștept.
‎Vorbeam cu dvs.
‎și s-a întâmplat ceva, ‎căci m-ați pus în așteptare…
‎Da, sigur. Aștept.
‎Tot Vivian Kent.
‎Nu mă puneți în așteptare! Nu mă puneți…
‎Nu. Nu vreau să aștept.
‎Gata cu așteptatul! Am…
‎Anna nu dezvăluie informații?
‎Anna nu a acceptat încă interviul.
‎- Bună! ‎- Ai întârziat.
‎- Copiii? ‎- I-a luat mama ta.
‎Ula ți-a pregătit hainele. E la costum.
‎- Unde mergem? ‎- Premiera lui Ailee.
‎Așa e.
‎Mi s-a oferit o înțelegere.
‎În cazul Sorokin? Excelent.
‎E o ofertă bună. Probabil cea mai bună ‎la care poate spera.
‎O acceptă?
‎- Încă nu i-am zis. ‎- Când ai primit oferta?
‎- Sâmbătă. ‎- Sâmbătă?
‎Scumpule, ai o datorie ca om al legii.
‎Se consideră malpraxis dacă nu anunți…
‎Cunosc legea. ‎Evident că îi prezint oferta.
‎Lasă. Sunt doar…
‎Sunt doar obosit.
‎Ce faci? Credeam că e târziu.
‎Este. Dar e clar că trebuie ‎să lămurim lucrurile.
‎Vorbește, domnule!
‎- Tu lucrezi la o firmă mare. ‎- Lucrez la firma tatălui meu.
‎Iar eu lucrez la WeWork.
‎Ultima clientă a fost una ‎care pretindea că e fiica președintelui.
‎- De râsul lumii! ‎- Chiar semăna un pic cu el.
‎Mags, cazul ăsta e complicat.
‎Sunt acte financiare ‎și extrase internaționale,
‎și suntem doar eu și Alexi.
‎Știi câte sunt de cercetat?
‎Nu facem față unui asemenea volum.
‎Oricare ar fi învoiala, ‎ar trebui s-o accepte. Neapărat.
‎Catherine e onestă.
‎Știind-o pe ea, o să fie o ofertă bună.
‎Care merită acceptată.
‎Și atunci de ce nu vrei s-o accepte?
‎Uneori îmi pun smochingul,
‎merg cu tine la evenimente
‎și, chiar dacă sunt ‎cu Margaret Vanderburn-Porter
‎de la New York Porters
‎și chiar dacă smochingul costă ‎cât câștigă unii într-o lună…
‎Nu fi grosolan.
‎…chiar și așa, ‎tot mă simt de parcă aș fi valet.
‎Parcă sunt iar în Long Island și…
‎parchez mașini ‎ca s-o ajut pe mama cu chiria.
‎Iar prietenii noștri îmi aruncă cheile ‎și îmi dau bacșiș.
‎Scumpule!
‎Anna n-are nevoie să-i parchez mașina.
‎- Ai ieșit mult. ‎- Scuze.
‎Unde ai fost?
‎Caut o pistă pe Wall Street.
‎Ai găsit ceva bun?
‎Da, una grozavă. Super #MeToo.
‎Vivian, aici erai!
‎L-a sunat procuratura pe Landon ‎despre o escroacă mondenă.
‎El nu era, dar cred că procuratura voia…
‎Am notat.
‎„În urma vizitei lui Vivian Kent,
‎doresc să vă informez că procuratura
‎nu comentează ‎legat de cazul escroacei Anna Sorokin,
‎cunoscută și ca Anna Delvey.”
‎- Tu înțelegi ceva? ‎- Da, e…
‎Știi ceva? Mă ocup eu. Mersi, Fatima!
‎La naiba!
‎- M-a sfidat intenționat. ‎- N-am încercat să…
‎M-ai indus în eroare. ‎Trebuia să scrie la articolul #MeToo.
‎Măcar putem să vorbim?
‎Nu poate să-și aleagă singură subiectele ‎și să facă pe deșteapta apoi.
‎Nu fac pe deșteapta. ‎Cum poți să justifici articolul?
‎Spune-mi, Vivian, ce ai împotriva femeilor
‎de pe Wall Street care susțin #MeToo?
‎Nimic, dar femeile de pe Wall Street ‎nu susțin #MeToo.
‎Le e frică să nu-și piardă slujba,
‎fac terapie și încearcă ‎să facă față acelor libidinoși,
‎iar tu vrei să lansezi o grenadă
‎care să le intimideze ‎ca să-și expună poveștile
‎până sunt traumatizate ‎și-și ruinează cariera.
‎Nu-s împotriva femeilor. ‎Nu accept să fie momeală.
‎Exact asta ziceam!
‎Se crede deasupra regulilor.
‎Ne lași singuri?
‎Paul?
‎Un minut.
‎De ce faci totul așa de dificil?
‎L-ai pus să se ocupe de Harvey ‎și a zis că nu e nimic.
‎Cine se ocupă de Harvey ‎și nu găsește nimic?
‎Jodi, Megan și Ronan ‎au luat un Pulitzer cu asta.
‎Și acum, după ce toată lumea s-a ocupat ‎de #MeToo, cotidianele, revistele,
‎chiar și Oprah s-a întors pentru asta…
‎Acum vrea și el? ‎Acum, când nu mai contează?
‎Când cărarea e bătătorită confortabil.
‎- Nu-i drept. ‎- N-o fac.
‎Vreau o poveste adevărată.
‎Nu tu decizi.
‎Am fost la Rikers, Landon.
‎Am făcut interviu cu Anna.
‎Ți-a oferit un interviu?
‎- Înainte de proces? ‎- Crede-mă, e ceva acolo.
‎Paul alocă subiectele.
‎Paul nu-mi alocă niciodată ceva decent.
‎- Paul m-a mutat în Scriberia. ‎- Scriberia?
‎Unde mor jurnaliștii.
‎N-avem un loc unde trimitem ‎jurnaliștii să moară.
‎Colțul stânga-spate al biroului, ‎unde nu pătrunde soarele?
‎Plin de morocănoși ‎care, apropo, scriu genial.
‎Acolo e Scriberia.
‎Toată lumea știe. Paul știe sigur,
‎m-a pus acolo și așteaptă să mor.
‎Sunt ferită de orice subiect bun. Landon…
‎Poate Paul e precaut.
‎Având în vedere trecutul.
‎- Nu e un trecut. ‎- Ba e un trecut.
‎- Nu e niciun trecut. ‎- Articolul acela.
‎- N-a fost nimic. Știi, doar. ‎- A fost ceva.
‎- N-a fost nimic. ‎- Ba da.
‎A fost Paul.
‎Va trebui să continuăm să nu fim de acord.
‎Dă-mi o lună. ‎O lună pentru articolul despre Anna.
‎Lasă-mă s-o fac, ‎înainte ca cineva să ni-l sufle.
‎- Vivian… ‎- Îmi ești dator.
‎Acum îți cer.
‎Două săptămâni, dar să fie bun.
‎Un interviu exclusiv cu ea ‎și să ai surse de încredere.
‎Două săptămâni. Adu-mi ceva.
‎Altfel, Paul îți dă iar subiectele.
‎Ai cedat.
‎În câteva luni pleacă ‎în concediu de maternitate.
‎Ce zici de asta?
‎Îl dai dracului pe Paul,
‎îți iei liber un an, faci copilul, ‎apoi îți cauți alt job.
‎Nu-mi placi.
‎Oamenii uită.
‎Oamenii uită, dar folosesc Google.
‎Iar Google… Ce? ‎Ce zic eu mereu despre Google?
‎- Google… ‎- …nu uită niciodată.
‎Știi bine. ‎N-o să mă angajeze nimeni, Jack.
‎Fac interviul. Bine?
‎- Bine. ‎- Bine.
‎Dar hotelul?
‎M-am gândit și eu. Beekman, Astoria…
‎Sunt o grămadă care au depus plângere ‎că nu au fost plătite,
‎dar ea a stat puțin în toate.
‎Cel mult câteva zile.
‎Nimeni n-o știa ‎cât să spună dacă a avut musafiri.
‎Nu cele care au reclamat, ‎ci cele care n-au făcut-o.
‎Hotelul 12 George.
‎Aici scrie că Anna a stat acolo ‎luni de zile.
‎Da.
‎Pot să intru în belea pentru asta.
‎Da, e mai mare decât apartamentul meu.
‎E 1.700 de dolari pe noapte. ‎Și nu e dintre cele mari.
‎O mie șapte sute de dolari pe noapte.
‎Anna cred că a avut o factură imensă.
‎A plătit-o?
‎A plătit până la ultimul bănuț. ‎Ne dădea bacșiș în bancnote de 100$.
‎Am citit că spun că ar fi escroacă.
‎Dar Anna Delvey e o legendă aici.
‎Noi am văzut banii ăia.
‎O știai?
‎Nu socializez cu oaspeții.
‎Îți amintești dacă au venit prieteni ‎la ea în vizită?
‎Nu socializez cu oaspeții. ‎E împotriva regulilor.
‎Trebuie să mă-ntorc la treabă. ‎Vrei să faci un selfie?
‎Anna își făcea poze aici.
‎Bună ziua! Sun pentru că fac un articol ‎despre Anna Delvey.
‎Știu că v-ați văzut cu Anna în public ‎de mai multe ori.
‎E pe Instagram.
‎Pe Instagram.
‎Nu, sigur sunteți dvs.
‎Sunt sigură.
‎Bună, sunt Vivian.
‎Sunt sigură. Sunt peste 30 de poze ‎cu voi două pe Instagram.
‎Instagram.
‎N-aș vrea să vă leg de Anna ‎fără să vă ascult punctul de vedere.
‎O voi face, dar n-aș vrea.
‎Perfect! Ne vedem acolo.
‎E din familia Delvey.
‎Afaceri mari cu antichități. Germani.
‎Există un fond fiduciar. Atât știu.
‎E rusoaică, ‎tatăl ei e mare colonel cu bani.
‎Ceva cu solare. ‎E foarte bogat, așa mi-a spus ea.
‎Iată care e situația.
‎Familia ei are o pictură impresionistă
‎pe care vrea să o vândă cu 42 de milioane ‎când Anna face 25 de ani,
‎iar câștigul îl împărțea cu fratele ei.
‎Era real. Am văzut tabloul.
‎Sau așa cred.
‎Îi acord asta Annei. Știa să se îmbrace.
‎Haine de lux de la Paris.
‎Rick Owens, Zara, din magazin.
‎Pentru cineva cu bani, n-am înțeles.
‎Dar avea mai multe haine decât oricine.
‎Purta mereu aceeași rochie neagră.
‎Arăta ca o păpușă Barbie. Drăguță.
‎Avea ceva, înțelegi ce zic?
‎Anna?
‎Ne-am cuplat de câteva ori
‎și vă spun clar ‎că nu am fost prima ei fată.
‎E sexy.
‎Îmi spunea totul,
‎și îți zic că Anna nu umbla după sex.
‎Nu o interesa.
‎Anna era de pe altă planetă ‎când venea vorba de nevoi fizice.
‎A venit la noi pentru o întâlnire.
‎Mi-a folosit baia, ‎și nu era hârtie igienică,
‎iar ea făcuse treaba mare.
‎A venit și a stat la întâlnire…
‎puțind incredibil.
‎Puțea atât de rău,
‎încât mi-am zis: ‎„E ceva în neregulă cu ființa asta.”
‎Anna mă sperie de moarte. ‎Încă îmi dă coșmaruri.
‎Doamne, a fost o prefăcută ‎tot timpul ăsta!
‎Nu, ascultați! ‎Avea o față comună, de țărancă,
‎așa știi că avea pe bune bani.
‎Una ca ea nu poate evada dacă e săracă,
‎nu în lumea noastră.
‎E bizar, dar mi-aș fi dorit ‎s-o cunosc mai bine.
‎Ai zugrăvit camera copilului?
‎Doar un perete. De ce?
‎Selfie-uri de pe Instagram.
‎Asta e Anna și asta e tot Anna.
‎Și aici e Anna, și aici, tot Anna.
‎Anna…
‎Toate făcute în ultimii cinci ani.
‎- Sfinte Sisoe! ‎- Cine e?
‎Câte fețe are?
‎Cine naiba e Anna Delvey?
‎În regulă.
‎- Permisul. Să nu-l pierdeți. ‎- Nu-l pierd. Autobuzul „Rosie”?
‎Sorokin!
‎Ai venit tot în vizită personală?
‎Poftim?
‎Vizită personală, vizită ca presă.
‎Ești aici în vizită personală.
‎Da. Cum ți-am mai zis,
‎e birocrație ca să vii ca presă.
‎Deci vizita personală e cel mai ușor de…
‎La vizită de presă ‎ne dau o cameră privată.
‎E în regulă, nu e multă lume azi.
‎Oricum, am doar câteva întrebări.
‎Ești de acord?
‎Am încercat să discut cu alții ‎ca să-ți coroborez povestea.
‎Nu mă crezi?
‎Nu e vorba de asta. ‎Pentru o astfel de poveste,
‎jurnaliștilor le trebuie surse.
‎Pentru credibilitate.
‎Am avansat.
‎Am vorbit cu prieteni ‎și asociați de-ai tăi.
‎Cunoști oameni interesanți și realizați.
‎Toți mi-au spus multe despre tine,
‎dar planează o confuzie ‎asupra unor detalii.
‎Ai venit cu autobuzul?
‎Poftim?
‎Autobuzul.
‎Ai luat autobuzul alb spre Rikers?
‎Da.
‎Dacă vii din partea presei, ‎nu mergi cu autobuzul.
‎Îți dau mașină, ca pentru VIP.
‎Bine.
‎Anna, vreau să lămuresc niște neclarități.
‎Absolut fiecare om cu care am vorbit ‎te descrie diferit.
‎Ca și cum ar fi vorbit ‎despre mai multe persoane,
‎și nu despre una și aceeași.
‎Ce zici de asta?
‎Cu cine ai vorbit, mai exact, ‎și ce ți s-a spus?
‎N-am notițele, deci nu știu exact.
‎La vizita de presă te lasă ‎cu acte și carnete de însemnări.
‎O să țin cont de asta.
‎Mi s-a vorbit despre cum te îmbraci.
‎Fiecare descriere era altfel.
‎Ai idee de ce e așa?
‎Sau preferințele sexuale?
‎Asta e importantă.
‎Fiecare mi-a spus altceva ‎despre sursa banilor din familia ta.
‎Dacă am lămuri…
‎La vizita de presă ‎te lasă și cu reportofon,
‎iar timpul vizitei nu e limitat ‎la 40 de minute, fiindcă e VIP.
‎Ai venit cu autobuzul. ‎Nu știi ce înseamnă să fii VIP?
‎Ba știu, dar asta cere niște reguli.
‎Pentru o vizită de presă ar trebui ‎să fac cerere oficială
‎și apoi să aștept aprobarea, ‎ceea ce ar dura săptămâni.
‎Uneori, VIP nu e mai bine.
‎Anna, poți să răspunzi ‎la vreuna dintre aceste întrebări?
‎Poți vorbi puțin
‎despre motivul pentru care ‎toți te descriu diferit?
‎Am o întrebare.
‎Bine.
‎Am citit ceva despre tine.
‎Mulți au citit ceva despre mine.
‎- Asta nu-i întrebare. ‎- Am o întrebare.
‎Bine.
‎- Ce-i? ‎- Nimic.
‎De ce faci fața asta?
‎Bine, ai căutat ‎și ai citit chestii despre mine,
‎iar acum vrei să mă întrebi ceva.
‎Nimic nou. De obicei sunt întrebată: ‎„Ce s-a ales de copilul din poveste?
‎Unde e acum?”
‎Sau: „Bloomberg mi-a oferit slujba
‎și, după ce s-a aflat, m-a dat afară?”
‎E întotdeauna ori una, ori alta.
‎Și, da, m-au dat afară,
‎nu, nu știu ce s-a ales de copil.
‎Te-am lămurit cu întrebarea? ‎Mi-ar plăcea să trecem la tine.
‎Nu asta era întrebarea mea.
‎Ce vrei să mă întrebi?
‎Te-am căutat pe internet
‎și am dat peste niște poze,
‎și m-am întrebat cu ce te îmbraci.
‎De ce te îmbraci așa?
‎Cum…
‎Așa?
‎Ce haine ai? Arăți săracă.
‎E frumoasă…
‎Sunt gravidă. Îmi găsesc greu haine…
‎E ca pentru închisoare.
‎Nu, ai nevoie de haine mai bune.
‎Ți-ai putea lua Scalia, Herrera, ‎Dior, Valentino,
‎poate, iar Chanel face balerini perfecți.
‎Ai picioarele prea umflate pentru tocuri.
‎Dar nu așa. Arăți nevoiașă.
‎Anna, tu ce ai pe tine? Salopetă?
‎Sunt la pușcărie, dar tot mi-am pus ‎accesorii și am dat-o la călcat.
‎Anna, poți să-mi răspunzi ‎la vreo întrebare?
‎Încă nu am acceptat să-mi iei interviu,
‎suntem încă la… Cum îi zice?
‎Tatonări.
‎Anna!
‎Știi ceva, Todd mi-a spus ‎că McCaw îmi oferă o înțelegere.
‎Am luat-o în considerare. Nu e rea.
‎S-ar putea s-o accept.
‎N-aș vrea, dar s-ar putea ‎să fie soluția inteligentă.
‎- Anna! ‎- Pa!
‎VIP e mai bine, Vivian.
‎Doar să vrei să te străduiești.
‎M-am limitat la fapte,
‎i-am expus toate detaliile înțelegerii ‎și am lăsat-o să decidă.
‎Acceptă sau merge la proces, ea alege.
‎- Și? ‎- Se gândește la asta.
‎Da.
‎O să mă sune când știe ‎ce vrea să facă. Deci…
‎Tu ce-ai vrea să facă? ‎Ce speri că va face?
‎Dacă acceptă înțelegerea, ‎nu mai am proces.
‎E mai bine cu proces?
‎Dacă voi câștiga, e bine pentru amândoi. ‎Ar fi fantastic.
‎Dar dacă pierd…
‎Înțelegerea e mai sigură.
‎Anna știe măcar când va fi eliberată.
‎Și eu știu ‎că nu din cauza mea stă mai mult.
‎Nu mă fac de râs în public.
‎E mai bine așa pentru viitorul ei? Poate.
‎Sincer, nici nu știu cum aș vrea.
‎E ca Aggie cu înghețata.
‎Nu știe dacă vrea vișinie sau roșie,
‎așa că-l lasă pe Brian să aleagă ‎și, imediat după,
‎își dă seama dacă e mulțumită sau nu.
‎Anna va lua o decizie.
‎Și apoi tu vei ști cum te simți, ‎bine sau rău.
‎Știu.
‎Crezi că dormim în patul nostru?
‎Nu.
‎Nemernica se joacă cu mintea ta.
‎- Barry! ‎- Subiecte o să tot fie.
‎Tipa e o nebună care caută o victimă.
‎E ca Hannibal Lecter căutând vreun naiv.
‎Ce vrea să spună iluminatul nostru
‎e că tânăra s-ar putea ‎să sufere de boli mintale.
‎Mi-a spus doar generalități. ‎Nu-mi ajunge pentru articol.
‎Ce să fac? Nu renunț.
‎Nu mă duc să-i spun lui Paul ‎că a câștigat și că fac #MeToo.
‎Deci cum? Mă duc înapoi ‎și o conving să-mi dea interviul.
‎Ce e?
‎Nu e suficient.
‎Nu contează ‎doar ca ea să-ți dea interviul.
‎N-am zis asta, nu m-ați auzit zicând-o!
‎Dar trebuie să nu accepte înțelegerea.
‎Să nu-i spui așa ceva, nu e etic.
‎Dar are dreptate, ai nevoie de timp.
‎Trebuie să te vezi cu ea în mod repetat.
‎Ca să construiești povestea, cu surse.
‎Apoi te întorci la ea. Ai nevoie de timp.
‎Dacă acceptă oferta, dispare.
‎Amândoi… Viv, ai…
‎Da.
‎Evident, nu trebuie să accepte.
‎Ai nevoie de proces. Altfel, n-ai articol.
‎Ce tot spuneți acolo?
‎Mai pot să stau cu ea dacă acceptă.
‎Dacă acceptă, ce face?
‎E trimisă în nord ‎să-și ispășească pedeapsa?
‎N-o să poți conduce două, trei, patru ore
‎săptămânal, până la închisoare.
‎Ba aș putea. De ce să nu pot?
‎Știu că ne facem toți că nu vedem,
‎dar pricepi că ai un copil
‎care o să-ți iasă prin păsărică ‎foarte curând?
‎- Fir-ar! ‎- Auzi!
‎Poate ai noroc și nu acceptă înțelegerea.
‎Acceptă înțelegerea.
‎- Bine. ‎- Da.
‎McCaw i-a făcut o ofertă bună.
‎Bine.
‎În regulă.
‎Anna îți transmite
‎că nu vrea să-ți acorde interviul.
‎Evident.
‎Nu i-a plăcut direcția ‎în care te îndreptai.
‎Direcția?
‎Direcția!
‎Todd! Pot să-ți zic Todd? ‎O să-ți zic Todd.
‎- Sigur. ‎- Clienta ta e dusă.
‎N-aveam vreo direcție. Mergeam în gol.
‎Nu știu cine e Anna Delvey, ‎Anna Sorokin sau cine-o fi ea.
‎Tot ce aflu e confuz.
‎Ritmul cardiac e puternic.
‎Deci ce e?
‎Încă nu vă pot spune.
‎Bebelușul vostru refuză ‎să se întoarcă spre mine.
‎Vivian.
‎Uitați aici!
‎E fată.
‎Da, e fetiță! Vivian!
‎Vivian?
‎Fir-ar a dracului de treabă!
‎Să dea dracii!
‎Dar-ar toți dracii să dea!
‎- Ies și revin imediat. ‎- Da.
‎Da.
‎Vivian, încerc să mă gândesc ‎la ceva care să te liniștească.
‎Fiindcă văd că ești supărată,
‎dar nu vreau,
‎fiindcă strici una dintre cele ‎mai frumoase clipe din viața mea.
‎Spune-mi ce ai.
‎E reală.
‎Credeam că am timp să-mi repar
‎reputația
‎înainte ca o ființă mică
‎să-mi ceară să am grijă s-o țin în viață.
‎Sigur că mi-o doresc.
‎Dar credeam că-mi voi fi salvat cariera.
‎Credeam că o voi fi pus pe picioare
‎înainte să am parte de schimbări.
‎Uite, e reală!
‎Mi s-a scurs timpul.
‎Și, dacă-mi spui ‎că bucuria de a avea un copil
‎compensează pierderea carierei,
‎a ceea ce-mi ține creierul viu,
‎îți jur pe ce-am mai scump ‎că te sugrum în somn!
‎Mulțumesc.
‎Nu trebuie să-mi mulțumești.
‎Sunt fericită că e fată.
‎Știu.
‎Ce-ai de gând să faci?
‎„MONDENĂ” ARESTATĂ!
‎Așteaptă la intrarea din spate.
‎Mă duc în pauză.
‎În niciun caz nu-mi poți refuza pauza. ‎Sindicat. Să-ți mai spun o dată?
‎Bine, atunci.
‎Cum te-ai împrietenit cu ea?
‎Lucrez aici, unde Anna a stat câteva luni.
‎Ne-am plăcut reciproc.
‎De ce ai mințit că n-o cunoști?
‎N-am mințit. Doar n-am dat detalii.
‎- Te deranjează dacă-ți iau interviu? ‎- Nu, mersi.
‎Îmi poți spune de ce?
‎Nu-mi vând prietenii.
‎Sunt multe poze cu tine, ‎Anna și aceste două femei.
‎Erați prietene bune. Ce s-a întâmplat?
‎La revedere!
‎Anna acceptă o înțelegere. Știai?
‎Anna nu e proastă. Dacă a acceptat,
‎înseamnă că așa a decis ea ‎că e cel mai bine.
‎De-asta ai venit aici?
‎Ca să vezi dacă știam de Anna?
‎Cred că nu vreau s-o văd ‎cum își distruge viața.
‎Nu-ți pasă de Anna.
‎Îți pasă de articolul tău ‎și nu știu de ce,
‎dar, dacă Anna acceptă oferta, ‎tu rămâi fără articol.
‎Deci răspunsul la întrebarea ‎„De ce ai venit aici?” sunt eu.
‎Ai venit la mine sperând ‎s-o conving pe Anna să refuze,
‎ca tu să-ți scrii articolul, nu?
‎Neff, ascultă!
‎Ar putea să fie o poveste importantă ‎despre instituțiile financiare,
‎despre cum sunt tratate femeile
‎și despre cum societatea acceptă ‎ca doar cei puțini din elită…
‎Mă rog. Nu-s nouă. Nu sunt proastă.
‎Suntem la New York. Lucrez într-un domeniu ‎în care am de-a face cu newyorkezi.
‎Toți de-aici își fac jocul. ‎Toți vor să câștige.
‎Toți dau din coate.
‎Toți de aici vor ceva.
‎Bani, putere, imagine, iubire.
‎Și tu vrei ceva. Vrei să iei de la Anna.
‎Ai curajul să recunoști. ‎Asta s-ar putea să respect.
‎Dar să apari cu o cafea ‎latte, ‎zâmbind,
‎sperând c-o să te ajut ‎fiindcă-ți pasă de femei și de societate…
‎Nu. Nu azi, Satană!
‎Am nevoie de acest interviu.
‎Vreau…
‎Vreau cariera pe care trebuia s-o am.
‎N-am nevoie de tine s-o convingi.
‎Dacă e să mă respecte, ‎trebuie s-o fac singură.
‎Dar am nevoie să știu: ce-și dorește Anna?
‎Vivian? Sunt Beth, ‎de la biroul de presă al închisorii.
‎Urcă.
‎Ia loc.
‎Bea un ceai!
‎Te întrebi ce caut aici.
‎Nu-ți acord interviul.
‎Accept înțelegerea.
‎Ți-a spus Todd.
‎Mi-a spus.
‎Dar mă tot gândesc de ce.
‎Dacă merg la proces și pierd,
‎Todd spune că pot sta închisă 15 ani ‎sau poate mai mult.
‎Dar, dacă accept oferta lor, ‎ies în patru ani și mă deportează.
‎De ce n-aș accepta?
‎E toată chestia asta.
‎Toți te fac „escroacă”, „mondenă proastă”, ‎„glumă proastă”.
‎Toți au decis deja cine ești.
‎Dacă accepți înțelegerea, ‎ești de acord cu ei.
‎Rămâi pe veci o mondenă proastă.
‎Procesul, cu tot ce implică el, ‎e șansa ta să te aperi,
‎să-ți refaci reputația.
‎Mă surprinde că ai renunța la asta.
‎Și? Acum îți pasă de mine?
‎Nu, nu sunt prietena ta.
‎Nu trebuie să mă placi, sunt ziaristă.
‎Vreau ceva de la tine.
‎Vreau povestea asta.
‎În schimb, îți pot oferi ce-ți dorești.
‎Și ce-ți închipui că-mi doresc?
‎Înțeleg că ați ajuns la o învoială.
‎Da, dnă judecător.
‎Pârâta acceptă toate acuzațiile.
‎Patru ani, ‎eliberare condiționată și deportare.
‎- Apărarea a consiliat pârâta? ‎- Da, dnă judecător.
‎Iar pârâta înțelege cerințele învoielii?
‎- Înțelege. ‎- Și le acceptă?
‎- Le acceptă. ‎- Nu.
‎Anna!
‎Ce e?
‎N-o să spună despre Anna Delvey ‎că e o mondenă proastă.
‎Sunt deșteaptă. Sunt femeie de afaceri.
‎Refuzăm.
‎Bine?
‎Bine.
‎Clienta mea dorește să refuze învoiala, ‎dnă judecătoare.
‎Vreau să fiu audiată în instanță.
‎Vreau proces.
‎Dorește proces, deci ne judecăm.
‎În schimb, îți pot oferi ce-ți dorești.
‎Și ce-ți închipui că-mi doresc?
‎Să fiu salvată, declarată nevinovată?
‎Nu. Vrei să fii faimoasă.
‎Dacă-mi dai voie, spun lumii povestea ta
‎și o s-o scriu bine de tot.
‎Te fac celebră.
‎Toți vor cunoaște numele Anna Delvey.
‎Jigodia a refuzat învoiala.
‎O să meargă la proces.
‎M-a căutat o jurnalistă. ‎Tu ai vorbit cu ea?
‎Nu, nu. Am refuzat categoric.
‎Și eu la fel.
‎Subtitrarea: Mirela Matei