A NETFLIX SAJÁT GYÁRTÁSÚ SOROZATA
A valaha feljegyzett leggyorsabb lánykérés 1804 különösen esős szezonjában történt,
mikor is Miss Mary Leopold
egy mandulás-édesgyökeres tál fölött négy és fél perc alatt elérte,
hogy megkérjék a kezét.
Miss Leopold és újdonsült férje természetesen órákkal az esküvő után
el is hagyták Londont.
Ismeretlen indokból.
Mindabból, amit eddig megosztottam, kedves olvasó,
csak egy bölcsességet jegyezzen meg igazán!
Azt, hogy sosem tudni, a zárt ajtók mögött mik történnek egy házasságban.
Óvakodjanak a pironkodó friss házasok!
Nem ismerik, hogy mit tartogat a jövő.
Vajon nélkülözést…
Menjenek el! Hagyjanak békén!
…vagy megszégyenülést?
Menjenek el! Hagyjanak békén!
Vagy talán azt, ami a legritkább:
beteljesült szerelmet?
Hogy ezek közül melyik sors vár az 1813-as szezon türelmetlen párjaira,
csak két dolog mondhatja meg:
az idő, és mint mindig,
e szerző.
Szabad mosolyogni, őkegyelmességei.
Kicsit közelebb húzódnának egymáshoz?
Sokkal jobb.
Ha kész a portré, elmegyek Londonból. Még talán ma este.
Táptalajt adva ezzel a további pletykáknak?
Inkább mást javaslok.
Most, hogy kiderült, nem vagyok állapotos,
csak a szezon végén hagyja el Londont,
ahogy azt eredetileg is tervezte!
- Csupán néhány nap. - Rendben.
A pénteki Hastings-bálon…
számíthatok a jelenlétére?
Házigazdaként nincs túl sok választásom.
Most kell utoljára így tennie.
Mához egy hétre valóban véget ér a színjátékunk.
Elnézést, de ez így nem lesz jó.
Ha a kegyelmes úr rátenné a kezét a hercegné vállára,
hogy a póz tükrözhesse a boldogságukat.
A mindenit!
A megtestesült odaadás.
- Hol találkoztál vele? - A városban.
A boltjában?
Nem épp máshol kellene lenned, hogy az első bálodra készülődj?
Bátyám, idén nyáron én is mehetek az Aubrey Hall-i mulatságra?
SIENA ROSSO OPERAÉNEKESNŐ
Bátyám!
Ha távol tartod magad a szerencseütőmtől, igen.
- Komolyan? - Már kezdem is a gyakorlást!
Az üzletén kívül hova jár Madame Delacroix?
Sok helyen van dolga, Eloise.
Úgy érted titka? Vigyázz, Benedict!
Más ember, mint akinek gondolod.
Következményei lehetnek annak, ha vele vagy.
Tőled nem számítottam erre.
Csak mert pénzt keres, vagy mert nem a Grosvenor Square közelében lakik,
azt gondolod, hogy más?
Hogy kevésbé érdemes a figyelmemre, mert nem felel meg a társasági ízlésnek?
- Egyáltalán nem erre gondoltam. - Akkor mire?
- Igazad van. A bálra kellene készülnöm. - Igen.
Winnie néni üzent.
- Francesca holnap hazajön. - De izgalmas!
Beszámolhat az élményeiről.
- Annyi mindenből kimaradt. - Igen.
Valóban eseménydús szezon volt: Daphne és a herceg,
aztán Anthony és…
Mindegy.
Marina?
Pen, gyere be!
Mit csinálsz? Pihenned kell.
Már jobban érzem magam.
- Marina… - Mi az?
Penelope, jól vagyok.
Az a tea megtette a hatását.
És most, hogy a szezonnak vége, végre hazamehetek.
- Ez azt jelenti, hogy már nem vagy… - Terhes?
Már éreznem kellett volna, ha igen.
Jól megijedtünk.
Nem ez volt a szándékom.
De sajnálok mindent, amit mondtam és tettem.
Igazad volt Colinnal kapcsolatban.
Tisztességes, és jó szíve van.
Nagyon jó voltál hozzá. Egy nap biztosan észrevesz.
Ez fura. Ma nem vártunk látogatót.
Marina? Jól vagy?
Döntöttem.
A herceggel különválunk.
Így lesz a legjobb.
Sokszor nem a megfelelő dolgot mondom.
És ha mondok is valamit, nem azt, amit hallani szeretnél.
De egy dolgot tudok.
Akármilyen nehéz is a megbocsátás,
szükséges a továbblépéshez.
Ez nem rajtam múlik, mama.
A herceg inkább az apja elleni haragját táplálja,
ahelyett, hogy a boldogságot választaná.
Hogyan bocsáthatnám meg ezt neki?
Hogyan léphetnénk ezen túl?
Asszonyom?
Remélem, jól haladnak a pénteki bál előkészületei.
Ez lesz a szezon eseménye.
Az én lányaim természetesen sajnos
csak másnap hallhatnak majd az ott történtekről,
hiszen nem kaptak meghívót.
Főleg Prudence szomorú emiatt.
Nem igaz, Mrs. Varley?
Nem tudja abbahagyni a sírást.
Akkor magyarázza el a lányainak,
hogyan kerültek ebbe a szerencsétlen helyzetbe,
és ki érte a felelős!
Talán van még hely.
Szívesen meghívom önöket is,
hisz bizonyára mindegyikőnk szeretne megbocsátani
és továbblépni. Ugye, mama?
Ha ezt kívánod.
Nagyszerű!
Elnézést, hölgyem!
Egy fogat érkezett a házhoz.
Mr. Crane van itt.
Elnézést, azt mondta, hogy „Crane”?
Csak nem Sir George Crane?
Mr. Crane, örülök, hogy itt van!
Nem tudtam, hogy önhöz fogható dicső katona érkezik a városba.
Miss Thompson régóta
nem kapott öntől egy levelet sem.
Mert nem küldtem.
Tessék?
Ő nem az, akinek gondolja.
Ő nem George, hanem az öccse, Sir Phillip.
Szomorú hírt hoztam.
Bátyám, George hősi halált halt…
hetekkel ezelőtt a csatamezőn, és…
Marina?
Marina, várjon!
Írt nekem…
George…
hogy megmondja, szeret…
hogy megszökhetünk, összeházasodhatunk, és elfogadja a gyerekünket.
Sir Phillip ezt a félbehagyott levelet találta George holmijai között, miután…
Ha nem kérdezősködött volna,
Sir Phillip nem tudja, hogy itt vagyok,
és sosem tudom meg, hogy George…
Szeretett.
Végig szeretett.
Azt hittem, gazember volt, de nem.
Teljesen észszerű indoka volt rá, hogy miért nem írt vissza.
És nem volt igazam.
Miss Eloise! Ma nem vagyunk nyitva. Jöjjön vissza máskor!
Reméltem, hogy kivételt tesz. A nővérem báljára kellene nekem egy ruha.
De hát már van egy ruhája.
Kellene egy másik.
Egy hölgynek nem lehet elég ruhája.
Talán ez.
Nagyon divatosan néznék ki benne Featheringtonék szemében.
Szegény Featherington lányok!
Whistledown legutóbbi írása jól elintézte őket.
Bár valami hízelgőt írna róluk legközelebb!
- Talán azt fog. - Miből gondolja?
Mert tudja, hogy mi jó az üzletének,
és a visszajáró vevőket nem érdemes megharagítani.
Nem, valóban nem.
Legyen szó Featheringtonékról
vagy akár Bridgertonékról…
Remélem, jól meggondolja, mit ír a két családról.
Én is.
Sokan azt mondják, köztük a bátyám is,
hogy a férfiaknak nem árthat a szóbeszéd és a pletyka,
de ebben nem vagyok olyan biztos.
Tudom, miért van itt, Miss Eloise.
Ön nagyon okos,
és törődik az önhöz közel állókkal, nagyon helyesen.
De tudnia kell, hogy senkit sincs szándékomban rossz hírbe hozni.
Az jó. Mert a királyné dühöng.
Szóval akárki is Whistledown, vigyáznia kell.
Gyűlölném, ha elhallgattatnák, mielőtt még jóvá tehetné a hibáit.
Szerintem Whistledown elég okos ahhoz, hogy vigyázzon magára.
Igen. Bizonyára az.
Örülök, hogy beszéltünk, Madame Delacroix.
Köszönöm.
Zárd be az ajtót!
- Uram! - Asszonyom!
Will bokszmérkőzésére megy?
- Velem jön? - Nem. A bálra kell készülnöm.
De ön menjen csak, fejezze ki a támogatását!
Simon…
Mit tett az apja…
hogy ilyen fogadalmat tett?
Nem kell erről beszélnünk.
- Feleségeként nem érdemlek magyarázatot? - De, többet is. Én…
Lehet, ezt most nem érti, de tudnia kell,
a saját érdekében teszem.
- El tudom dönteni magamnak… - Jobb önnek nélkülem.
Három az egy ellen Vasökölre!
Öt a kettő ellen Vasökölre! Ön, uram?
Nyerj, és talán elmehetünk a városból.
- Angliai turnéra mehetnénk. - Hogy ezután is meccsről meccsre éljünk?
A jövőnket kellene terveznünk, Alice.
Nem bokszolhatok örökké. A megélhetésünk csak attól függ,
hogy mennyit dörgölőzöm az ilyen alakokhoz.
Will, miket beszélsz?
Talán veszítek.
Talán a díj elég lesz a boldogságunkhoz.
- Köszönöm, hogy eljöttek. - Szeretem a jó bokszot.
De miért hívott ide?
Nagy pénzben szeretnék fogadni,
úgy hallottam, foglalkoznak komoly tranzakciókkal.
A Vadra fogadok.
Úgy, hogy Mondrich az esélyes?
Egy magafajta svindler egyetlen okból akarhat nálunk fogadni.
Mindenki tudja, hogy semmit sem ér a szava.
Nem kell hinniük nekem.
Inkább…
odaadom a házam tulajdonlevelét. Ha veszítek, az önöké.
Már egy órája várom.
Jöttem volna, de a jókívánságom nélkül is nyerni fog.
Készen áll?
Ahogy mindig.
Hölgyeim és uraim! Foglaljanak helyet! Mindjárt kezdődik a mérkőzés!
Elég bizonytalan, hogy kapunk-e még hitelt a divatszalonban.
Mondhatni, biztos, hogy nem.
Muszáj lesz olyan ruhát felvenniük, ami már volt rajtuk.
Micsoda? Akkor inkább nem megyek.
Szabad azt egyáltalán?
Elnézést, hölgyem,
de úgy tűnik, még dolgom van itt.
Miss Thompsonnal szeretnék beszélni.
Kérdeznék tőle valamit.
Hogy elvesz?
Nem értem.
Azok után, hogy a bátyám csorbát ejtett a becsületén…
Kötelességemnek érzem.
Nagyon tisztességes ajánlat, Miss Thompson!
Remek lehetőség. Sir Phillip megörökölte a Crane címet.
Elég nagy birtoka van hozzá, hogy eltartsa önt
és talán a távoli unokatestvéreit is.
Nem tehetem.
Nem is ismerem.
Nem szeretem.
Nem mehetek hozzá.
George nagyon szerette.
Ez nem fog változni. De azt akarná, hogy gondját viseljék.
Hogy valaki támogassa.
Hadd teljesítsem a kívánságát!
Köszönöm az ajánlatát, Sir Phillip,
de most jobb, ha elmegy.
Rendben.
Minden jót kívánok, Miss Thompson!
Mit tett?
Ez egy tökéletesen elfogadható ajánlat volt.
Már nem vagyok állapotos,
így többé nem szükséges, és nem is elfogadható a számomra,
hogy kéretlen és őszintétlen kapcsolatokba bocsátkozzak.
Gyerünk, Will!
Ez az!
Ne kímélje! Üsse ki!
Nyerjen nekem pénzt!
Menni fog!
Gyerünk, Vad!
Igen!
Keljen fel, Mondrich!
Nyertem!
Asszonyom!
Lady Danbury!
Elfelejtette, hogy jövünk segíteni a báli előkészületekkel?
Az édesanyja a szalonban várja.
Azonnal jövök.
Lady Danbury?
Tudott ezekről a levelekről…
amelyeket a herceg írt gyerekkorában az apjának?
Igen.
- És most már úgy látom, ön is. - Nem tudtam…
- hogy Simon kiskorában dadogott. - Honnan tudhatta volna?
Keményen megdolgozott érte, hogy eltüntesse.
Nagyon…
Nagyon büszke volt rá.
Ezért írta azokat a leveleket.
Hogy tájékoztassa az apját.
De a néhai herceg nem vette a fáradságot, hogy elolvassa őket. Hogyan…
Miféle apa…
Nemcsak elvárta, megkövetelte a fiától a tökéletességet.
És amikor nem sikerült neki…
Nos… A képzeletére bízom.
Simon nem is különbözhetne jobban az apjától.
Természetesen. Tudjuk, hogy így van.
Segített neki…
leküzdeni ezt az akadályt.
Csak megmutattam neki, hogy mire képes.
És ha kis bátorításra volt szüksége,
néha noszogattam,
amit örömmel tettem.
De végeredményben
a herceg csakis magának köszönheti a diadalát.
Nem lehetett másként.
Úgy látszik, mégiscsak jól jött volna, ha szerencsét kíván.
Valóban. De így is jó kis műsort csinált.
Ha több befektetőre vagy pénzre van szüksége, megkérhetett volna.
Értékelem az ajánlatát, de nincs szükségem az alamizsnájára.
- És a tisztesség? - A tisztesség?
Mondja, uram!
Mi lehetne annál tisztességesebb, minthogy ellátom a családomat,
- és megteszem, amit kell? - Alice-nek is ezt mondja majd?
Komolyan azt hiszi, hogy megérti, hogy csalt?
Inkább a saját házassága miatt aggódjon, ne az enyém miatt!
- Nem így értettem. - Nem?
- A felesége szerintem máshogy gondolja. - Vigyázzon, mit mond!
Dühös,
de nem rám.
Úgyhogy valahol máshol adja ki, és csináljon magával valamit!
Mi ez? És főleg honnan szerezte?
- Kaptam egy tippet. - Milyen tippet?
- Jó tippet. - De honnan…
Nem mindegy? Megoldódtak a problémáink.
És ez csak a fél nyeremény.
- Hol a másik fél? - Az emberem kapta.
De nem számít, mert ez is több, mint elég.
Varley?
Reggel első utunk a divatszalonba vezet. A kishölgyek mégis kapnak új ruhát.
Hát nem a reggeli szobában eszik?
Környezetváltásra vágytam.
- Elmehetek. - Nem kell.
Már nekikezdett.
- Van valami… - Ma hazalátogatok.
Francesca visszatért Bathból.
Az egész család ott lesz.
Velem tartana?
A bátyáim furcsállnák, ha nem lenne ott.
Rendben.
Igen, önnel megyek.
Több kört is kibírnék a ringben.
Hát, azt megnézném.
Nővérkém!
- Francesca! Üdv újra itthon! - Úgy örülök, hogy látlak!
Önt is, uram!
Azt hittem, négy fiútestvér elég, de az öt még jobb.
Simon! Mikor mehetek el Clyvedonba?
Hyacinth, ne légy ilyen tolakodó!
Bármikor szívesen látunk.
Na, gyere! Mutasd, mit tanultál a nyáron!
Nem adok belőle.
Soha többet ne csináld, amit ma reggel!
Megértetted, Eloise?
Az új barátnőmre gondolsz?
- Nem a barátnőd. - Félreismertem. Csodás ember.
- Nincs miért aggódnod. - Nem aggódtam.
Miért nem aggódtál?
Barátságot ápolok Genevieve Delacroix-val,
a… divatárussal.
Jó neked, öcsém. Megérdemled, hogy boldog légy. Ahogy mindannyian.
Ha a hölgy ehhez hozzájárul, örülök.
Húgom, lenyűgözően zongorázol.
Gyere, bátyám!
- Igen, Colin, játssz valamit! - Ha muszáj.
Mi van ebben a cukorkában?
Együtt a társaság Töltsön be mindent kacaj
És zengje mindenki e köszöntőt s e dalt
És zengje mindenki
És zengje mindenki e köszöntőt s e dalt
Együtt a társaság Töltsön be mindent kacaj
És zengje mindenki…
Engedj! A herceggel akarok táncolni.
És zengje mindenki…
Híreim vannak.
- Végre megtaláltam Lady Whistledownt! - Ki az?
Madame Delacroix az.
A divatárus, és Whistledown egy és ugyanaz a személy.
Valami nektek kedvezőt fog írni. Ő maga mondta.
Nem kis teljesítmény, hogy két üzletet is visz!
Törekedjünk, hogy mi is pénzkereső hajadonok legyünk, mint ő!
Nézd! Örülök, hogy megtaláltad, El, de nekem nem ez a vágyam.
Neked már hercegné a nővéred.
Ez könnyebbé teszi az álmaid elérését.
De az én családom helyzete teljesen más történet,
és nem fog megváltozni a belátható jövőben.
Igen, Colin!
És zengje mindenki e köszöntőt s e dalt
És zengje mindenki
És zengje mindenki e köszöntőt s e dalt
És pontosan hány lova van? Kaphatok egy sajátot?
- Az ön lovai a legszebbek. - Eleget fecsegtél!
Egy póniló megfelelne?
- Komolyan… - Hölgyem!
Ez a nehéz rész.
És…
Ugye tudja, hogy papírból van?
Valóban?
Lenyűgöző, Madame Delacroix!
Mivel most előre fizettek,
és volt pár anyagom, amelyre senki sem tartott igényt…
Készítettem még kettőt, Lady Featherington.
Az enyémből persze be kell venni.
Az enyém tökéletes.
Az enyém sárga.
Látjátok, lányaim, végül minden jóra fordul.
És Philippa, talán Mr. Finch is újragondolja a lánykérést
most, hogy újra van hozományod.
- Újra? - Igen.
Miért, elvesztettem volna?
Miss Thompson?
Mi az?
Orvoshoz kell mennem.
A szezon utolsó bálját általában mindenki
örömmel vagy félelemmel várja.
Míg azok, akik sikeresen párt találtak az adott évi felhozatalból,
izgatottan várják, hogy boldog házasságukkal kérkedhessenek…
mások már annak gondolatára is összerezzennek,
hogy még egy utolsó estét kell
az árgus tekintetektől övezve eltölteniük.
Ők is pontosan tudják, hogy ez az este azt jelenti,
hogy hivatalosan is lejárt az idejük.
Ez azt jelenti…
Tényleg azt hitte, hogy egy teával elintézheti a helyzetet?
Még senkinek sem használt.
Mégis, azoknak, akik úgy érzik, se választásuk,
se reményük nem maradt, azt üzenem: ne aggódjanak!
Ki tudja, mikor és honnan bukkanhat elő a váratlan szerencse?
Teljesen be volt rúgva!
- Fogadok, maga is. - Állom a fogadást.
Indulnunk kell.
Készülnöm kell az előadásra.
És ön…
Nos, úgy hiszem, hivatalos egy bálra.
Az utolsó, ugye?
A szezonban.
De sajnos, rám még sok bál vár.
Ez azt jelenti, hogy ma este táncolni fog, uram?
Esetleg négyest?
Csak azt ne mondja, egész este keringőzni fog valakivel!
Közelébe sem megyek a tánctérnek.
Legalábbis, ha rajtam múlik.
Abban meg hol az izgalom?
- Mennem… - Jöjjön velem!
Ma este.
Siena, vikomt vagyok.
A húgom hercegné, a herceg a sógorom.
Egy szót se mernek majd szólni.
Önre nem.
Ez kész őrültség, abszurd… ön is tudja.
Szeretném, ha eljönne velem.
Jöjjön velem!
- Élethű. - Valóban.
Bár kimaradt az a pár ősz hajszál, amelyet az elmúlt pár hétben növesztettem.
- És pár ránc is. - Ez fájt.
- Át kellene vennünk az esti programot. - Természetesen.
Azt tartanám bölcsnek, ha hármat táncolnánk.
- Kettőt. - Ez a mi estélyünk, uram.
Két tánccal, attól tartok, unalomba fulladna az este.
Még mindig jobb, mintha mindenki túlhevülne és duhajkodna.
Két tánc, nem több.
Ma csodásan bánt Gregoryval és Hyacinthtel.
Imádják.
Mindig is imádtak a gyerekek.
De ez nem jelenti, hogy sajátot akarnék.
Hogyne.
Jelentem, megérkeztek az első vendégek.
Ez hát az utolsó tánc.
Mit bámul?
Kedvesem, fogd fel gyakorlásként!
Amíg hivatalosan nem debütáltál, nem kell feszengened.
Ebben a fűzőben lehetetlen levegőt kapni.
Kedvesem…
Ahhoz képest, hogy utálod az estélyiket…
elég jól áll neked.
Ha inkább a könyvtárban töltenéd az estét, menj! Nem szólok egy szót sem.
Elég, hogy eljöttél.
Nővérem…
Köszönettel tartozom.
Miért?
Hogy tökéletes vagy…
így ezt nem várják el tőlem.
Nicsak, ki van ott!
Lady Featherington, milyen kellemes meglepetés!
Nem számítottunk önökre.
Mit mondhatnék?
A hercegné személyesen hívott meg minket.
A körülmények változnak, néha egyik napról a másikra.
Hallottuk, hogy a férje nagy összeget nyert.
Hol van? Még mindig ünnepel?
Úgy látom, egy körülmény nem változott.
Különleges személy vár bent rám, ugye?
Önnek csakis a legjobb jár, uram.
Featherington!
Csatlakozzék!
LAUDÁNUM
- Jól szórakozol? - Tessék?
Jól érzed magad?
Igen. Most táncoltam.
Nem láttalak.
Ott, hátul. Nagy a tömeg, úgyhogy…
- Colin… - Pen…
Bocsánatkéréssel tartozom. Először nem értettem meg,
de csak a csalódástól próbáltál megvédeni. És…
- Bolond voltam. - Dehogyis.
Csak azt hitted, szerelmes vagy. Ezért ne kérj bocsánatot!
Ha valaki ilyen csodálatos helyzetben van, azt ki kell mondania…
határozottan, hevesen… hangosan.
El kell mondanom valamit.
Nekem is, Pen.
Elmegyek.
Holnap reggel elutazom.
A Földközi-tengeren kezdek.
Igazából te ihlettél meg.
Te juttattad eszembe, hogy mennyire el akartam utazni.
Mit is akartál mondani?
Nem emlékszem.
- Táncolunk? - Nem.
Már kitáncoltam magam ma estére, Colin.
Jó utat neked!
Pen! Nézd, a királyné! Itt van!
Kiderítem, mit tervez Whistledownnal.
- Pen, minden rendben? - Persze.
A királyné. Menj, el ne szalaszd!
A királynéhoz nem lehet odamenni.
Meghallgatást kérek.
Abban az esetben… sem.
Csak meg szeretném köszönni, hogy nyomozhattam Whistledown ügyében.
Már biztosan közel jár hozzá, hogy felfedje a kilétét.
Most, hogy ilyen kiváló segítői vannak.
Meg fog lepődni. Ma este leleplezzük.
Hát persze.
Az ön ötlete volt felbérelni a magánrendőröket, ugye?
Nos…
Őfelségének szerencséje van önnel. Maga zseniális és tehetséges.
Whistledown a leveleit egy Lombard Street-i nyomdába küldi,
amikor mindenki ilyen nagy eseményekkel van elfoglalva.
Ez a módszere. Ma este ott fogjuk el.
Brimsley! Jöjjön ide!
Jaj istenem!
Bátyám, menj Genevieve-hez!
- Otthon kell maradnia. - Eloise, ne most!
Sürgősen el kell mennem.
- Miss Eloise… - Van pénzem…
sok pénzem.
- Elnézést. - Uram…
Adjon egy percet, drágám, és rögtön jövök fel.
Gondolkoztam, hogy önnel menjek-e.
Elképzeltem, ahogy karöltve…
végigtáncoljuk az estét.
De csak képzeletben jutottam idáig.
- Siena, mit csinál? - Mit csinálok? Azt…
Amit mindig is csináltam.
Vigyázok magamra. Bebiztosítom a jövőmet.
Mert a szívemben…
tudom…
Tudom, hogy senki más nem teszi meg helyettem.
Megpróbáltam.
Tudnia kell, hogy megpróbáltam.
Annyit tudok, hogy ön elveszett.
És nem hagyhatom, hogy engem is magával rántson.
El kell engednie.
- Tudom, hogy igazságtalan voltam… - Engedjen el!
Kényelmesen élek. Elégedett vagyok.
Az emeleten lévő úriember annak lát, aki vagyok.
Önnel ellentétben nem akarja, hogy nevetséges estélyit vegyek fel,
és valamiféle abszurd bálba menjek vele.
Nem akarja, hogy megváltozzak.
És én sem akarok.
El kell engednie.
Igaza van.
Sajnálom, Siena.
Nagyon sajnálom.
W. DAVIS ÉS FIAI NYOMDA BETŰNYOMÁS & RÉZKARC
- Vissza kell mennünk. - Várjunk még!
Lady Whistledown!
Menjen! Csapda!
- Mit művel? - Sajnálom.
Összetévesztettem valakivel. Talán még utolérheti.
Feltételezem, továbbra is külön utakra akar térni a hercegnétől.
Így van.
Úgy látom, a város egyetlen pletykája sem kerülheti el a figyelmét.
Mikor fogadja már el, hogy mindenről tudok?
A büszkeség, kegyelmes uram…
mindenét elveszi és tönkreteszi.
Ne hagyja, hogy önnel is ez történjen!
A férfiak másképp éreznek…
ha szerelmesek?
Nekik látszólag minden olyan más.
Megegyeztünk, hogy keringőzünk ma egyet.
Hiányzik, hogy apáddal táncolhassak.
Vele táncoltam utoljára… egy bálon.
Valódi pávák is voltak az estélyen.
Minden vele kapcsolatos dolog hiányzik.
Nagyon szerettétek egymást.
Már rájöttem, hogy ez ritka dolog.
De megvoltak a magunk nehézségei.
Apáddal sok nézeteltérésünk volt,
de megoldottuk őket.
Az elején eldöntöttük, hogy így lesz.
Mama, nem hiszem…
Minden egyes nap eldöntöttük, hogy szeretjük egymást.
Ez egy döntés, drágám, amelyet sosem késő meghozni.
Jóllehet, sosem láthatom már újra apádat.
Jóllehet, minden reggel, amikor felébredek,
megérintem a párnát, amelyre a fejét hajtotta…
de a tudat, hogy úgy döntöttünk, szeretjük egymást,
és mindent megteszünk a másikért…
nos…
elmondani sem tudom, milyen békével és nyugalommal tölt el.
Bárcsak tehetnék valamit, mama! Bárcsak…
Bridgerton vagy. Bármire képes vagy.
Daphne!
Hölgyeim és uraim… Azt hiszem, vége az estélynek.
Reggel köszönjük meg nagylelkű vendéglátóinknak,
hogy ilyen csodás estélyt szerveztek!
És most menjünk!
Kifelé! Most!
Daphne!
Nagyon sajnálom.
Mit?
Még ön sem parancsolhat az időjárásnak.
Tudom, hogy nem így képzelte el az estét.
- Az biztos. - És ezért én…
Sokkal jobb.
Tudom, miért haragszik az apjára.
Megtaláltam a gyerekkori leveleit.
- Daphne… - Attól, hogy valami nem tökéletes…
még szeretetre méltó.
Az apja elhitette, hogy ez nem így van.
Elhitette önnel,
hogy tökéletesnek kell lennie ahhoz, hogy szeresse, de tévedett.
Ha nem hiszi, hogy így van, nézzen csak rám!
Elegem van a színlelésből.
És nem bírok tovább úgy tenni, mintha nem szeretném.
Mert szeretem.
Mindenét.
Még azt a részét is, amelyet túl sötétnek és szégyellnivalónak tart.
Minden sebét. Minden hibáját. Minden tökéletlenségét. Szeretem.
A sok sérülés miatt nem engedi magának, hogy boldog legyen,
de dönthet máshogy, Simon.
Dönthet úgy, hogy annyira szeret, mint én önt.
Ezt nem szabad, nem lehet, hogy más döntse el.
Csakis ön.
Mr. Finchnek olyan szívmelengető az arckifejezése, nem?
És a tekintete! Megbabonáz.
Akkor nem hallgatnál el végre?
Prudence, légy kedves!
Nyáron számtalan lehetőséged lesz kérőt találni.
Azt hiszem, itt az ideje tataroztatni a vidéki házat…
Hol van Miss Thompson?
Asszonyom! Történt valami.
- Mi a baj? - A férje, asszonyom.
Azt mondják, meghalt.
A rendőrség kérdéseket akar feltenni.
Nem akarok egyedül lenni.
Most már tudom.
De azt nem tudom, hogyan legyek az a férfi, akire szüksége van…
akit megérdemel.
- Nem tudom, hogy csináljam. - De igen, tudja.
- Daphne… - Tudja jól.
Maradjon itt!
Maradjon itt,
és együtt… megoldjuk.
- Ha ezt megteszi, ha ezt megtesszük… - Akkor semmi más nem fog számítani.
Ha létezik jobb szezonzáró estély annál,
amelyet idén Hastings hercege és a hercegnéje rendezett,
akkor ez a szerző megeszi a kalapját.
Ugyanis e pár emlékezetes estélye
egy újabb, botrányokban bővelkedő londoni szezont zárt le.
Miközben sokan zöldebb vidékekre cserélik a várost,
egyes befejezések végzetesebbnek tűnnek a többinél.
Itt vagyok, Pen, és minden egyes nap segíteni fogok
elviselni édesapád hiányát.
Tudom, hogy hiányozni fog.
Mondj valami jót!
Mi történt Whistledownnal? Megmentetted Madame Delacroix-t?
Meg.
És most helyre fogja hozni, amit elrontott, biztos vagyok benne.
Izgalmasabb lesz a következő szezon így, hogy nem leplezték le.
Hogy csinálta?
Hogy bírt ki 22 évet egy szerelem nélküli házasságban?
Az ember megtalálja az apró örömöket.
Az apró és a nagyobb örömöket, például a gyermekeiben,
és ezek végül összeadódnak.
Ön igazán erős.
Talán nálam is erősebb.
Nem aggódom önért.
Természetesen van olyan befejezés, amely új kezdetet indíthat el…
Megtudta a nevét?
Tudjuk, hol van,
aki a Featherington birtokot örökli. Csak…
Nos…
nézze!
…legyen bármily bizonytalan is az az új kezdet.
Mindenkinek írni fogok Görögországból.
- Hozz ajándékot! - Ha kéred, úgy már nem ajándék.
Nekem bármit hozhatsz, ami kék vagy fehér.
Anthony, nem emlékszem, hogy láttalak volna tegnap este.
Igen. Gyengélkedtem. Bocsáss meg, húgom!
- Ti most Clyvedonba mentek, ugye? - Úgy döntöttünk, Londonban maradunk még.
Kiélvezzük, hogy kettesben lehetünk.
És te? Mik a terveid, bátyám?
Semmi különös.
Azonkívül, hogy rálelek az új vikomtnéra, és gyorsan szerelmet vallok neki.
A vikomt kész megtalálni a vikomtnét, és szerelmet vallani neki?
Hallotta, kegyelmes uram? És ki a jelölt?
Nem mindegy?
Végre beazonosítottam a problémát. A szerelem az.
Száműzöm a romantikus kapcsolataimból.
Többé nem hagyom magam eltéríteni a felelősség észszerű útjától.
Érezzétek jól magatokat!
Talán észhez tér.
Talán nem.
- Add át üdvözletem Madame Delacroix-nak! - Azzal várni kell.
Franciaországba utazott.
- El sem búcsúztál tőle? - Tegnap este megtettem, ha tudni akarod.
Elmentünk egy kellemes estélyre.
- Tegnap este Madame Delacroix-val voltál? - Igen.
Kérlek, ne mondd el a nővérednek, hogy tegnap bál közben elmentem!
Mi az?
Ha te Madame Delacroix-val voltál, akkor nem ő… akkor ő nem lehet…
- És mégis… - Jaj nekem!
…távol a befejezés e szerző számára,
akinek nemrég tudomására jutott, hogy csapdát állított neki…
Lady Whistledown!
Menjen! Csapda!
…egy nemes ellenfél.
Talán egy nap felfedem a kilétem.
De tudnia kell, kedves olvasó,
hogy erről csakis magam dönthetek.
Üdvözlettel, Lady Whistledown.
Nyomjon, kegyelmes asszony!
Nyomjon!
Nagyon jó.
Még egyszer. Nyomjon!
Istenem!
Gratulálok, őkegyelmességük! Fiuk született.
Kívánja megfogni?
Mi legyen a neve?
Bármi is lesz,
kezdődjön „A” betűvel!
Ezt kívánja a családi hagyomány.
Igen, ezt.
BRIAN NICKELS EMLÉKÉRE
A feliratot fordította: Lipták-Pikó Judit