‫- סדרה מקורית של NETFLIX -‬
‫זו היא?‬
‫יוצאת הדופן שלכדה את עינו של הנסיך.‬
‫רזה וחיוורת, ועוד מפשוטי העם!‬
‫נראה שלכל אחד יש דעה.‬
‫כמה זמן עוד ייקח להוד מלכותה להגיע?‬
‫אני עוד עלולה להתעלף מרוב רעב.‬
‫אימא! אנחנו בחצר המלכות!‬
‫אף אחד לא מסתכל עליי, יקירתי.‬
‫אימא!‬
‫זה טעים מאוד.‬
‫יקירתי, את נראית קצת מתוחה.‬
‫זה כך כבר כמה ימים.‬
‫אני טרודה בדברים רבים.‬ ‫-אכן.‬
‫הוד מלכותה, המלכה שרלוט,‬
‫ואחיינה הנכבד, הנסיך פרידריך מפרוסיה.‬
‫מיס ברידג׳רטון.‬
‫אני נרגש מהסכמתך להזמנתי לארמון.‬
‫אתה מחמיא לי, הוד רוממותך.‬
‫אינני שולט בזה. את השלמות בהתגלמותה.‬
‫הצע לה את מתנתך.‬
‫הבאתי לך מתנה.‬
‫מיס ברידג׳רטון, השלום לך?‬
‫שלומי טוב מאוד.‬
‫כמובן.‬
‫המחרוזת הזו היא…‬
‫טובה מאוד גם היא.‬
‫היא תהיה נסיכה מקסימה, הלא כן?‬
‫כמובן, הוד מלכותך.‬
‫בעיר המלאה באמהות שאפתניות‬ ‫ובג׳נטלמנים המחפשים את מזלם,‬
‫היכולת להינשא לתוך מעמד גבוה משלך‬ ‫היא בהחלט סוג של אומנות.‬
‫אך התקדמותה של העלמה דפני ברידג׳רטון,‬
‫מדוכסית־לעתיד לנסיכה פוטנציאלית,‬
‫היא הישג שאפילו סופרת ותיקה כמוני‬ ‫מוכרחה למחוא לו כפיים.‬
‫זה נכון? אהיה אחותה של נסיכה?‬
‫הירגעי. עוד לא התארסתי לנסיך.‬
‫תצטרכי לחבוש כתר?‬
‫אולי, באירועים מיוחדים.‬
‫אבל רק אם אתחתן עם הנסיך.‬
‫תצטרכי ללמוד פרוסית?‬ ‫-גרמנית.‬
‫ואולי, אבל רק אם אתחתן עם הנסיך.‬
‫תצטרכי לעבור לגור בטירה אי־שם?‬
‫את לא אמורה להיות איפשהו,‬
‫עם המטפלת שלך?‬ ‫-כן.‬
‫המטפלת שלי שואלת את אותן השאלות!‬
‫אך סופרת זו עדיין‬ ‫אינה שוכחת את דוכס הייסטינגס.‬
‫אולי הוא נתן לאבן החן‬ ‫לחמוק מבין אצבעותיו בינתיים,‬
‫אך בטוחני שהוא אינו מסוג הגברים‬ ‫שבורחים ממאבק.‬
‫לשק הזה יש מבטא גרמני,‬ ‫או שזה הדמיון שלי?‬
‫תזכיר לי, ויל…‬
‫אתה משתתף בתחרות אגרוּף היום,‬ ‫או שזה מופע קומי?‬
‫חששתי ששכחת.‬ ‫-לא שכחתי.‬
‫אך חוששני שתצטרך להסתדר היום‬ ‫ללא התומך הנלהב ביותר שלך.‬
‫אליס תהיה שם.‬
‫אני עוזב את אנגליה.‬
‫סיימתי את עסקיי.‬
‫ויל לא סיים את עסקיו.‬ ‫-זה יהיה הקרב הגדול בקריירה שלי.‬
‫לא צופים לי ניצחון.‬ ‫-ויל…‬
‫חבריך יודעים שאתה מבקר במסבאה שלי.‬
‫מי יהמר עליי אם לא תהיה שם?‬
‫אין לי חברים.‬
‫אולי, אחרי האירי היום,‬ ‫תחבוט נמרצות ברחמיו העצמיים של הוד מעלתו?‬
‫מעולם לא ביקשתי טובה.‬ ‫אני מפציר בך לא להחמיץ את הקרב.‬
‫הדבר היחיד שהוד מעלתו מעוניין להחמיץ הוא‬ ‫המראה של מיס ברידג׳רטון על זרועו של נסיך.‬
‫אולי את צודקת.‬ ‫-שניכם יודעים שאני עומד כאן, נכון?‬
‫אני לא מאוהב כמו שאתם,‬ ‫וליידי ויסלדאון, חושבים.‬
‫הדבר היחיד שמעסיק אותנו‬ ‫הוא להאכיל את ילדינו.‬
‫אולי תמצא דרך להתאמץ היום קצת יותר,‬ ‫הוד מעלתך,‬
‫ותעזור לנו להעשיר את מארגן הקרב,‬ ‫וגם אותנו?‬
‫מה? לא התאהבת בי בגלל הגישה המרומזת שלי.‬
‫הרקמה שלה נפלאה.‬
‫וכמובן, היא שרה, ומנגנת יפה בפסנתר.‬
‫תראי איך את מחייכת.‬
‫סליחה?‬
‫השיניים שלך. אני רוצה לראות אותן.‬
‫היא רפת־שכל?‬
‫חלילה! כמה שאתה משעשע.‬
‫מיס תומפסון,‬ ‫הראי ללורד רטלדג׳ את חיוכך המקסים.‬
‫מיס תומפסון?‬
‫אפשר לדעת הרבה לפי הפה.‬
‫שיניים של חיילים. נלקחו משדה הקרב.‬
‫הן לא היו זולות, לידיעתך.‬
‫אצטרך…‬
‫לנסות אותה באירוע חברתי,‬
‫ולראות כיצד היא מתנהגת.‬
‫כמובן.‬
‫נבוא לנשף טראוברידג׳ הערב, כמובן.‬
‫בסדר.‬
‫שלום, פת׳רינגטון.‬
‫רטלדג׳.‬
‫את מתבדחת?‬
‫באיזו זכות את מתנהגת בחוצפה שכזו?‬
‫אתה רואה עם מה עליי להתמודד מדי יום?‬
‫מחזרים באו אליי מדי בוקר השבוע.‬ ‫אם נראה לך שאתחתן עם הזקן הדוחה הזה…‬
‫הם מחזרים אחרייך.‬ ‫זה עלול להימשך שבועות. חודשים.‬
‫וגם אם, בדרך נס, אחד מהם יתחתן איתך מחר,‬
‫איך לדעתך הוא יגיב בעוד חצי שנה,‬
‫כשפתאום ייוולד לך תינוק חייכן?‬
‫הלורד רטלדג׳ זקוק ליורש.‬
‫הוא לא ישאל שאלות.‬
‫היא דחפה אותי!‬ ‫-לא, היא דחפה אותי.‬
‫שקט, שתיכן!‬
‫העצבים שלי…‬
‫מרינה?‬
‫את רוצה שאשאר?‬
‫הזכר לי: מדוע שלא נשלח‬ ‫את מיס תומפסון בחזרה לאביה בכפר?‬
‫הנושא אינו פתוח לדיון.‬
‫אדון בא לבקר.‬
‫מר אלביון פינץ׳.‬
‫שלום.‬
‫מרגניות.‬
‫תמיד מדגדגות לי את האף.‬
‫מיס תומפסון אינה מקבלת מבקרים, מר פינץ׳.‬ ‫-זה בסדר.‬
‫באתי לעלמה פת׳רינגטון.‬
‫העלמה פיליפה פת׳רינגטון?‬
‫תודה, אדוני.‬
‫מעולם לא הבנתי את אופנת הנוצות בשיער.‬
‫למה שאישה תרצה למשוך תשומת לב‬ ‫לעובדה שהיא כמו ציפור‬
‫שצווחת כדי למשוך גברים במין טקס מוזר?‬
‫אז מדוע באנו להסתכל?‬
‫משום שכל עיסוק עדיף בעיניי‬ ‫על הישארות לרגע נוסף בבית‬
‫בזמן שכולם מכרכרים סביב דפני‬ ‫ומתפעלים ממחזריה.‬
‫הנסיך עדיין מחזר אחריה?‬ ‫את בטח מתה שהם יתארסו.‬
‫פן, מרגע שהם יתארסו, אני אהיה הבאה בתור.‬
‫אם כבר, אני מקווה שהיא תישאר על המדף לנצח.‬ ‫-היא תתחתן בסופו של דבר.‬
‫מדוע הברירות היחידות שלנו‬ ‫הן לצווח ולהתפשר,‬
‫או להישאר בקן לנצח?‬
‫ואם אני רוצה לעוף?‬
‫את יודעת מי עפה?‬
‫ליידי ויסלדאון. היא למעלה, בשמיים.‬
‫אשת עסקים מבריקה שמשטה בבון־טון כולו,‬
‫ומשלשלת את כספם לכיסה.‬
‫תארי לך אילו חיים יש לה!‬
‫עצמאות.‬
‫היא בטח לא נאלצת‬ ‫להתחנחן באיזה נשף מדי ערב‬
‫בתקווה שאיזה גבר יתעניין בה‬ ‫ויכבול אותה בשלשלאות הנישואין.‬
‫דמיינת לה חיים שלמים, אל.‬
‫עלינו להיפגש איתה!‬
‫שתחלוק איתנו את סודותיה‬ ‫על ההימנעות מגורל כה מר ומשמים.‬
‫זהותה של ליידי ויסלדאון מוגנת היטב.‬ ‫-אנחנו לא הבנות הכי פיקחיות בבון־טון?‬
‫אם מישהי מסוגלות למצוא אותה, אלה אנחנו.‬
‫אילו יכולתי להשתחרר מאירועי השבוע‬ ‫ולעזור לך, הייתי עושה זאת.‬
‫תעמידי פנים שחלית.‬
‫ספרי לאמך שנדבקת במחלה של מרינה.‬
‫מה שלומה, דרך אגב?‬
‫מתאוששת.‬
‫אך יהיה אכזרי מצדי‬ ‫אם לא אהיה לצדה כשתצא.‬
‫אעודד אותך במאמצייך.‬
‫את זו. אצטרך עט־נוצה חדש‬ ‫כדי להכין את רשימת החשודות.‬
‫תודה.‬
‫- קרב היום: ויל מונדריץ׳, אגרוף הברזל,‬ ‫נגד בילי גילספי, הענק האירי -‬
‫אילו ידעה אימא שאני כאן…‬
‫ביקורתה הייתה מופנית אליי, לא אלייך.‬
‫הנה הנסיך שלך.‬
‫אם בחיר־לבך בסביבה,‬
‫אעלם מהסביבה לקראת החבטה הסופית.‬
‫מיס ברידג׳רטון,‬ ‫אני שמח לראותך כאן היום, אם כי מופתע.‬
‫אמנם ביקשתי מאחיך שיביא אותך כדי שנוכל‬ ‫לבלות יחדיו, אך אני מודה שלא היו לי תקוות.‬
‫רוב הגבירות שפגשתי מתקשות לשלב בין‬ ‫נפשותיהן העדינות לבין האכזריות שבאגרוּף.‬
‫כנראה אין לך אחיות, הוד רוממותך,‬
‫אם אתה חושב שרוב הנשים הן רכות ועדינות.‬
‫ביקור אחד אצל התופרת בזמן מחסור במשי‬ ‫ישכיח ממך מחשבות שכאלה לצמיתות.‬
‫אני מניח שיש לי הרבה מה ללמוד.‬
‫אשמח להיעזר במומחיותך,‬ ‫אם תיאותי להצטרף אליי.‬
‫מיס ברידג׳רטון?‬
‫כמובן. בעונג רב.‬
‫ספר לנו, מר מונדריץ׳.‬ ‫האם זה נכון שהתאמנת עם הדוכס?‬
‫אין צורך להפריז בתיאור. אני רק תלמיד.‬
‫לוח־מטרה לכל היותר.‬ ‫-הוד מעלתו מצטנע.‬
‫הוא אחד התלמידים הכי פחות עלובים שאימנתי.‬
‫מוטב לך לעשות כמונו ולהמר עליי היום.‬
‫נכון, הייסטינגס?‬
‫הייסטינגס?‬ ‫-כמובן.‬
‫המתמודד שסיכוייו פחותים,‬ ‫מר מונדריץ׳, יהיה המנצח.‬
‫אני דווקא הימרתי 40 שילינג על מר גילספי.‬
‫אחרי הכול, הוא האיש של הנסיך.‬
‫גבירותיי ורבותיי, נא לשבת.‬
‫הקרב עומד להתחיל!‬
‫אל חשש, הוא קשוח.‬
‫כן! שוב!‬ ‫-קדימה, מונדריץ׳! שים לב לרגליים!‬
‫ספר לי, הוד רוממותך…‬ ‫אתה מתגעגע לארצך?‬
‫מעולם לא ביקרתי בפרוסיה,‬ ‫אבל קראתי על יופיה.‬
‫יש בה מוקדי משיכה, אין ספק.‬
‫ובכל זאת, למדתי כאן, באנגליה,‬
‫ומזמן חשבתי שאין מקום טוב יותר למגורים,‬
‫או להקמת משפחה.‬
‫סלחי לי על ישירותי, אך…‬
‫את קרובה מאוד למשפחתך, הלא כן?‬
‫כן. הם הדבר היקר לי ביותר בעולם.‬
‫ואתה, למשפחתך?‬
‫גדלתי מוקף בדודנים רבים, ו…‬
‫הייתי רוצה שילדיי יגדלו כך גם הם,‬
‫אם אשתי תרצה בכך, כמובן.‬
‫קדימה, בילי!‬
‫קדימה, מונדריץ׳!‬
‫תתרכז, מונדריץ׳! קח את עצמך בידיים!‬
‫קדימה, גילספי! תכניס לו בפנים!‬
‫כל הכבוד! עוד אחת!‬
‫קדימה, מונדריץ׳!‬
‫הבטחת לי את הכסף שלי!‬
‫רבותיי, אני מבטיח לכם.‬
‫בשמי הטוב, כל אחד מכם יקבל את כספו.‬
‫נדרשים לי רק יומיים כדי לגייס את הסכום.‬
‫תירוצים…‬
‫מה דעתך, ברידג׳רטון?‬
‫זה מוצא חן בעיניך יותר?‬
‫מר גרנוויל…‬ ‫-אולי אקח אותו לבית סומרסט,‬
‫כדי שיתלו אותו בגובה רב, ליד הציור שלי.‬
‫אני חייב לך התנצלות, אדוני.‬
‫אין צורך.‬
‫דווקא נהניתי מחִצֵי הביקורת שלך.‬
‫ובכן?‬
‫קצת קודר מדי לטעמי.‬
‫טרגי. הגיע לכלב יותר.‬
‫איפה שלך?‬
‫מה?‬ ‫-היצירות שלך.‬
‫מה, אינך אומן בעצמך?‬
‫טוב, מדי פעם אני נהנה…‬
‫כלומר, אני כמעט…‬
‫נדמה לי ש״כן״ ו״תודה״‬ ‫הן המילים שאתה מחפש.‬
‫כך או כך,‬
‫בוא לסטודיו שלי.‬
‫הציורים שאני מצייר לעצמי נמצאים שם,‬
‫ואני חושב שיצירותיי האמיתיות‬ ‫ייראו לך פחות…‬
‫איך אמרת?‬ ‫״קרות וחסרות חיים פנימיים״?‬
‫לא תשכח לי את זה לעולם, מה?‬
‫שמעתי שבכוונתך לעזוב הערב.‬
‫שמעת נכון.‬
‫טעיתי בך.‬
‫לא הייתי בטוח, אבל כעת ברור‬ ‫שכוונותיך לגבי דפני היו ראויות ומכובדות.‬
‫היא מצאה לה נסיך,‬
‫ואתה הולך לדרכך.‬
‫אולי נצחק על כל זה באחד הימים?‬
‫אולי.‬
‫אתה מנסה לטעון שצר לך שאני עוזב?‬
‫לא צריך להרחיק לכת עד כדי כך.‬
‫לורד ברידג׳רטון.‬
‫הוד רוממותך.‬
‫סיפרו לי שתהיה כאן.‬
‫שנחליף מילה?‬
‫בהחלט.‬
‫אחיך לקח אותך לאן?‬
‫הוא השגיח עליי היטב כל הזמן, אימא.‬
‫זה לא משנה.‬
‫קרב אגרוּף אינו מקום מתאים לליידי צעירה.‬
‫זה מקום מתאים לנסיך? הוא היה שם, אחותי?‬
‫בהחלט.‬
‫זה בידור בזוי וברברי.‬
‫מה לגבי הדוכס?‬
‫גם הוא היה נוכח?‬
‫אינני יודעת…‬
‫אם הדוכס היה שם. לא ראיתי אותו.‬
‫מה את כותבת?‬
‫כלום.‬
‫את יושבת וכותבת ״כלום״ כל היום.‬
‫בסדר. אני מספרת לפרנצ׳סקה‬ ‫שאת חטטנית ומלאה בעצמך.‬
‫אימא. דף.‬
‫באמת לקחת את אחותך לקרב אגרוּף?‬
‫הנזיפה תצטרך לחכות. בשורות בפי.‬
‫הנסיך פרידריך ביקש את רשותי להציע נישואין.‬
‫כבר?‬
‫ו… מה אמרת לו?‬
‫שלא אעשה שטות ולא אשיב בשם אחותי.‬
‫אין לי כל התנגדות אליו.‬ ‫אנשים מדברים בשבחו.‬
‫איך שלא תחליטי, דף…‬
‫אתמוך בך.‬
‫אני…‬
‫אינך חייבת להחליט עכשיו.‬
‫היכרותכם לא הייתה ארוכה.‬
‫הודיעי לי כשתהיה לך תשובה, ואמסור לו אותה.‬
‫בהחלט.‬
‫זה בהחלט ענק יוצא דופן.‬
‫הוא מוצא חן בעינייך?‬
‫הוא יפה מאוד.‬
‫אבל הוא מוצא חן בעינייך?‬
‫אם יש לך מה לומר, אימא, אנא אמרי.‬
‫אני רק תוהה…‬
‫אם תענדי את הענק בנשף הערב,‬ ‫מה יחשוב הדוכס?‬
‫אימא…‬ ‫-אם עוד לא הסכמת להצעתו של הנסיך,‬
‫אני פשוט חושבת שמוטב לשמור על ראש פתוח.‬ ‫-אימא,‬
‫לא אכפת לי מה יחשוב הדוכס.‬
‫חוץ מזה, הוא בכלל לא יגיע לנשף.‬
‫מה קרה ביניכם?‬
‫כלום לא קרה.‬
‫הוא עוזב.‬ ‫-אני מכירה את בתי. בטח היה ביניכם משהו.‬
‫אינך יודעת.‬
‫אינך יודעת דבר.‬
‫דפני, אני יודעת מה ראיתי.‬
‫מה שראית…‬
‫היה שקר.‬
‫מה?‬
‫זה היה שקר.‬
‫תחבולה.‬
‫ה…‬
‫דוכס ואני העמדנו פנים,‬
‫כדי שאוכל למשוך מחזר שמעמדו רם.‬
‫כדי שאהיה…‬
‫נחשקת יותר.‬
‫היה בינינו הסכם.‬
‫זו הייתה תרמית, והיא הצליחה.‬
‫השגנו את מבוקשנו.‬
‫וגם את. השגתי נסיך.‬
‫את צריכה לשמוח.‬
‫מה שרציתי, יקירתי,‬ ‫זה שתשיגי את הטוב ביותר,‬
‫לא מבחינת מעמד, אלא אהבה,‬
‫ומה שראיתי בינך ובין הדוכס…‬
‫זה לא היה אמיתי, אימא!‬
‫כל מה שראית…‬
‫דבר מכל זה לא היה אמיתי.‬
‫זה נגמר.‬
‫אני לא צריכה להמשיך בהעמדת הפנים.‬
‫סליחה, אימא.‬
‫אני מצטערת כל כך.‬
‫זה באמת ענק יפהפה.‬
‫הוא מוצא חן בעיניי מאוד.‬
‫הייתי אומרת לך שהיה מקסים‬
‫לבלות זמן בחברתך, הוד מעלתך,‬
‫אך אני נוהגת להשאיר חנפנות שכזו‬
‫ליתר נשות הבון־טון.‬
‫גם את תחסרי לי, ליידי דנברי.‬
‫אתה מתכוון לספר לי לאן תיסע?‬
‫הפעם, זאת אומרת.‬
‫עוד לא החלטתי, אבל אולי…‬
‫זה לא באמת משנה. נכון?‬
‫בטח תימלט לאיזו פינה נידחת בעולם‬
‫ותמשיך לנהוג כמנהגך מימים ימימה.‬
‫או במילים אחרות…?‬ ‫-לקחת את כל מה שיש לך כמובן מאליו.‬
‫הנער שתמיד גידלתי בגאווה כה רבה…‬
‫ציפיתי ליותר.‬
‫יותר אנינות, יותר הבנה, יותר הערכה.‬
‫ליידי דנברי…‬
‫נתת לה לחמוק מבין אצבעותיך‬
‫כאילו זה שום דבר.‬
‫אני מבינה שבעיניך, דברים כמו אהבה ומסירות,‬
‫חיבה וקרבה…‬
‫כל זה נדוש וריקני בעיניך.‬
‫אך אינך מבין שאלה בדיוק הדברים שאפשרו‬
‫לשחר של יום חדש לעלות על החברה הזו?‬
‫הבט במלכה שלנו.‬
‫הבט במלך שלנו. בנישואין שלהם.‬
‫ראה את כל מה שזה עושה למעננו,‬
‫מאפשר לנו להיות.‬
‫היינו שתי חברות שונות, בשני צבעים שונים,‬
‫עד שמלך התאהב באחת מאיתנו.‬
‫האהבה, הוד מעלתך,‬
‫מנצחת הכול.‬
‫טרם השתכנעתי בכך.‬
‫המלך אולי בחר לו מלכה,‬
‫אולי הוא רומם אותנו‬ ‫ממושאים ללעג בעיניהם לדוכסים ובני מלוכה,‬
‫אך באותה גחמה,‬
‫באותה קלות, הוא עשוי לשנות את דעתו.‬
‫ודעתו, כידוע לכולנו, תלויה על בלימה.‬
‫אז לא. צר לי, ליידי דנברי.‬ ‫יש בינינו חילוקי דעות.‬
‫האהבה לא משנה דבר.‬
‫ספינתי תפליג בתשע ורבע.‬
‫אכתוב לך…‬
‫אהיה אשר אהיה.‬
‫כידוע לכולנו,‬
‫אין דבר שחביב על סופרת זו יותר מסקנדל,‬
‫ובאירוע שיתקיים הערב צפויות שערוריות לרוב,‬
‫באדיבות האלמנה הטרייה, ליידי טראוברידג׳.‬
‫יש שיאמרו שמסיבותיה מופקרות מדי,‬
‫והייתי מזהירה כל עלמה צעירה‬
‫לבל תיסחף במסיבותיה החושניות.‬
‫די במפגש שערורייתי אחד‬ ‫בין בני זוג שאינם נשואים,‬
‫נגיעה שאינה במקומה,‬ ‫או, רחמנא ליצלן, נשיקה,‬
‫כדי להדיח כל עלמה צעירה‬ ‫מן החברה הגבוהה אל האבדון.‬
‫לורד רטלדג׳!‬
‫מיס תומפסון סיפרה לנו כל היום‬
‫עד כמה היא משתוקקת לשוחח איתך.‬
‫אין לי צורך לשוחח איתה.‬
‫ברצוני לראות כיצד היא מחוֹללת.‬
‫מר פינץ׳.‬ ‫-סלחי לי, מיס פת׳רינגטון.‬
‫איזו שמלה, ממש מעדן!‬
‫כמעט בדיוק בגוון של ה״דאבל גלוסטר״‬ ‫שאמך הגישה היום בשעת התה.‬
‫אני כל כך אוהב גבינה!‬
‫כמוני כמוך, מר פינץ׳.‬
‫אם כי אני מעדיפה סטילטון על פני צ׳דר.‬
‫אולי יהיו לנו שתי חתונות העונה,‬ ‫אדוני הלורד!‬
‫אני בספק.‬
‫דפני!‬
‫את נראית נפלא, כרגיל.‬
‫תודה, קרסידה.‬
‫יכולת לבחור בכל אחד.‬
‫המחזרים עומדים אצלך בתור.‬
‫ובכל זאת, לא היססת לגנוב‬ ‫את הסיכוי היחיד שלי לאושר, מה?‬
‫ידעתי ששוק הנישואין יהפוך אותנו ליריבות,‬
‫אך לא חשבתי שתהיי לי לאויבת.‬
‫האדון בחר כפי שבחר, קרסידה.‬
‫מה ציפית שאעשה?‬
‫מיס ברידג׳רטון.‬
‫את נראית נפלא, כתמיד.‬
‫תודה, הוד רוממותך.‬
‫אני מקווה שתספיקי לרקוד איתי הערב.‬
‫אני מאמינה שכן.‬
‫ג׳פריס?‬
‫הוד מעלתך.‬
‫מדוע הציור נמצא כאן ולא בבית סומרסט?‬
‫האם שכחת, אדוני? ביקשת שהוא יוחזר אליך.‬
‫זו לא הייתה משימה קלה, יורשה לי להוסיף.‬
‫מר ברידג׳רטון.‬
‫היכנס.‬
‫תודה.‬
‫אינני יודע למה בדיוק ציפיתי,‬ ‫אך בהחלט לא לזה.‬
‫זה רק מפגש של משוגעים לדבר.‬
‫בוא, אראה לך על מה עבדתי.‬
‫הם מדברים על מלחמות בחו״ל‬ ‫כעל הסחת דעת מהעוולות שכאן.‬
‫הם לא זקוקים למלחמה כדי שדעתם תוסח.‬
‫ויסלדאון מספיקה כדי לגרום להם‬ ‫להעלים עין מצורכיהם של בני התמותה.‬
‫מה דעתך?‬
‫איפה זה ואיפה בית סומרסט?‬
‫אקח זאת כמחמאה.‬
‫ואני מוכרח לומר שאני מקנא.‬
‫כך נראים חייך?‬
‫ישנם יתרונות להיותי בן שני.‬
‫היורש נושא באחריות.‬
‫הבן השני זוכה ליהנות.‬
‫ובכן…‬
‫מדוע שלא תיהנה קצת?‬
‫אנתוני.‬
‫זו מיס אדינגטון,‬ ‫אחייניתו של הרוזן מלינדזי.‬
‫נעים מאוד.‬
‫הנה, את רואה?‬
‫אירוע לתפארת, ליידי טראוברידג׳.‬
‫יש לך…‬
‫טעם יוצא דופן.‬
‫איזו מחמאה, ליידי פת׳רינגטון.‬
‫בייחוד כשהיא באה ממך.‬
‫פיליפה,‬ ‫מדוע אינך על רחבת הריקודים עם מר פינץ׳?‬
‫נגבי את עינייך.‬
‫הכול אצלה רעש וצלצולים, אימא.‬
‫מר פינץ׳ לא מוכן להביט בעיניי אפילו!‬
‫אבא אמר לו משהו, ועכשיו…‬
‫אהבתי אותו!‬
‫מה אמרת למר פינץ׳?‬
‫הוא אמנם לא לורד, אבל הוא מתאים בהחלט!‬
‫ואין לפיליפה אף מחזר אחר.‬
‫אז נחכה לעונה הבאה.‬
‫כששתי האחרות עודן רווקות?‬
‫מצדי שיחכו כולן לעונה הבאה.‬
‫את באמת רוצה להוסיף ולהביך אותי הערב?‬
‫אני ממליץ לך להימנע מכך.‬
‫מה את עושה בחדרי?‬
‫אימא…‬
‫ביקשה שאביא את הגיליון האחרון‬ ‫של ליידי ויסלדאון. היא רצתה…‬
‫לספור כמה פעמים‬ ‫דפני והנסיך פרידריך הוזכרו.‬
‫הרוזנת נמצאת בנשף טראוברידג׳.‬
‫היא לא נראתה מרוצה במיוחד‬ ‫בעניין הנסיך פרידריך.‬
‫למה יש לך בכלל את כל הגיליונות האלה?‬
‫אני חייבת לך הסברים?‬
‫כן. את חייבת.‬
‫אני בת ברידג׳רטון, ולפיכך, אדוניתך.‬
‫ניגבתי את ישבנך כשהיית בחיתולים,‬
‫וטון הדיבור שלך לא מוצא חן בעיניי.‬
‫כבר שאלתי אותך, ואני חוזרת ושואלת:‬ ‫מדוע את בחדר שלי, אלואיז?‬
‫חשבתי שאולי את ליידי ויסלדאון.‬
‫או ש…‬
‫אם לא את, אולי אחת המשרתות האחרות.‬
‫את לא אמורה להיות הבת החכמה?‬
‫סליחה?‬
‫את חושבת שלמשרתת‬
‫יש די זמן להיות ליידי ויסלדאון,‬ ‫עם כל העבודה שמוטלת עלינו?‬
‫את חושבת שהייתי ממשיכה לעבוד אצלכם‬
‫אילו היו לי סכומי כסף כמו של ויסלדאון?‬
‫זה כואב.‬
‫החוצה.‬
‫המארחת נראית די טרחנית.‬
‫את חושבת שאם הוא ילך לישון,‬ ‫נצטרך לעזוב?‬
‫מזל שהיא הספיקה להעמיד יורש‬ ‫לפני שהזקן התפגר, לא?‬
‫מזל רב מאוד.‬
‫אבל התינוק לא מזכיר לך קצת‬ ‫את משרתה של ליידי טראוברידג׳?‬
‫פנלופי!‬
‫איזו עקיצה!‬
‫ניסיתי לצוד את עינה‬ ‫של מיס תומפסון כל הערב.‬
‫היא לא באמת מעוניינת בלורד רטלדג׳, נכון?‬
‫הדבר היחיד שמיס תומפסון מעוניינת בו‬
‫הוא חילוץ מיידי.‬
‫דומני שאת צודקת.‬
‫קולין, לא התכוונתי…‬
‫עוד אחד?‬
‫אני מאמינה שריקוד שלישי‬ ‫ייחשב כבלתי־ראוי, אדוני הלורד.‬
‫אינך צריכה להוסיף ולהוכיח לי את תומתך,‬ ‫יקירתי.‬
‫ישנם דברים אחרים שגבר מחפש ברעיה.‬
‫מיס תומפסון. נרקוד?‬
‫חזרת לקו הבריאות, מיס תומפסון?‬
‫כן. חליתי מאוד.‬
‫נדבקת במחלה חשודה בהחלט.‬
‫נראה שתסמיניה הבולטים‬
‫הם גוש ריר מהלך בעל שיניים גדולות מאוד.‬
‫רק אני הבחנתי בכך?‬ ‫-לצערי, גם אני.‬
‫אבל הבה נרקוד, ואולי אצליח להתאושש.‬
‫נראה שהם נהנים.‬ ‫-כן.‬
‫אחי קולין יודע‬ ‫ליצור רגעים שנחרתים בזיכרון.‬
‫אולי אעשה כמוהו.‬
‫אני יודע שהכרנו רק לפני זמן קצר,‬ ‫מיס ברידג׳רטון, אך…‬
‫מהרגע שבו ראיתי אותך לראשונה, אני…‬
‫הנה את.‬
‫הנני, הוד רוממותך.‬
‫עמדתי לומר ש…‬
‫בפרוסיה חושבים שברחתי.‬
‫האמת היא שעזבתי כדי למצוא‬ ‫בת זוג לחיים משותפים,‬
‫כדי להקים משפחה.‬
‫וכך, אני מוצא את עצמי‬ ‫כשרק שאלה אחת בפי:‬
‫מיס ברידג׳רטון…‬ ‫-אני צריכה רגע.‬
‫כדי להתרענן, הוד רוממותך.‬
‫מיס ברידג׳רטון, התארסת כבר?‬
‫את מוכרחה לשדך לי את אחד האחים של הנסיך.‬
‫שימי לב לאן את מתעופפת, מלאכית.‬
‫מיס ברידג׳רטון.‬
‫מה אתה עושה פה?‬
‫חשבתי שעזבת את לונדון.‬
‫אכן. אני עוזב.‬
‫באתי כדי להיפרד.‬ ‫-ממי?‬
‫ממך.‬ ‫-זה מיותר בתכלית.‬
‫אנחנו לא חברים.‬
‫מעולם לא היינו, כפי שהבהרת היטב.‬
‫ואני מצר על כך.‬
‫אנא, אל תתנצל.‬
‫לא אתן שתמשיך להוביל אותי אנה ואנה.‬
‫אתה חבר; אתה לא חבר.‬
‫אתה הולל; אתה לא הולל.‬
‫אתה מצטער…‬ ‫-אני מצטער.‬
‫זה טוב ויפה.‬
‫אך דע לך שאין להתנצלותך כל השפעה על חיי,‬ ‫וגם לא לעובדה שאתה עוזב את לונדון.‬
‫אתחתן עם הנסיך.‬
‫אהיה מאושרת מאוד.‬
‫באמת תהיי? מאושרת?‬
‫מדוע שלא אהיה?‬
‫הנסיך פרידריך טוב לב,‬
‫ואוהב,‬
‫והוא יודע מה הוא רוצה.‬
‫הוא אדם טוב,‬
‫והוא יהיה אב נהדר.‬
‫ואת באמת מאמינה שהוא הגבר המתאים לך ביותר?‬
‫איך אתה מעז לפקפק בבחירות שלי?‬
‫אלה הבחירות שלי, לא שלך.‬
‫לא פקפקתי בבחירה שלך להתהולל ברחבי היבשת,‬
‫גלמוד ובודד.‬
‫אינני חייבת לך הסברים. אינני חייבת לך דבר.‬
‫הוא מושלם בשבילי. אני אהיה נסיכה!‬
‫אינך מתכוון לומר משהו?‬
‫אז לך!‬
‫בסדר.‬
‫מיס ברידג׳רטון.‬
‫מיס ברידג׳רטון!‬
‫חזרי למסיבה.‬
‫עצרי!‬
‫הפסק לעקוב אחריי.‬ ‫-זה לא מקום בטוח.‬
‫אני אוסר עלייך להמשיך.‬ ‫-לא תגיד לי מה לעשות.‬
‫דפני.‬
‫את מוכנה להקשיב?‬
‫התנצלותי הכנה.‬
‫אני…‬
‫ממזר!‬
‫אנתוני!‬
‫אתה תתחתן איתה.‬
‫מה?‬ ‫-תכף ומיד.‬
‫נקווה רק שאיש לא ראה אתכם‬ ‫ושתיחסך מאחותי השפלה נוספת.‬
‫אתה תישא אותה לאישה!‬ ‫-אחי!‬
‫לא אוכל להתחתן איתה.‬
‫חיללת את תומתה, ואתה מסרב לשאת אותה?‬
‫ידעתי שאתה הולל,‬ ‫אך לא חשבתי שאתה נבל.‬
‫לא אוכל להתחתן איתה.‬
‫אינך מותיר לי ברירה.‬
‫אני דורש לבוא על סיפוקי.‬
‫דו־קרב?‬
‫אנתוני, לא…‬ ‫-הוא פגע בכבודך, אחותי.‬
‫הוא פגע בכבודך, ובכבודי,‬ ‫ובכבודו של השם ברידג׳רטון.‬
‫טעיתי בך, ללא ספק.‬
‫הפלת את שנינו בפח,‬ ‫אך לא אתן שאחותי תשלם על טעויותיי.‬
‫נפתור זאת כג׳נטלמנים!‬ ‫-אני מבין.‬
‫ניפגש עם שחר.‬
‫אני לא מבינה.‬
‫אתה מעדיף למות ולא להינשא לי?‬
‫אני באמת מצטער.‬
‫עלינו ללכת, דף.‬
‫לפני שמישהו יראה אותנו.‬
‫שמפניה!‬
‫נשמע כמו ״שם״ ו״פניה״. זה משעשע למדי.‬
‫אחותנו קיבלה כאב ראש. אקח אותה הביתה.‬
‫טפל באימא, טוב?‬
‫דפני, את נראית חולה.‬
‫הצטננת בגן?‬
‫יש לך פוטנציאל.‬ ‫-זה שום דבר.‬
‫בתור אחד שמבקר אחרים בחריפות,‬
‫חסרה לך ראייה ברורה של יצירתך.‬
‫הבעיה היא בקווים.‬
‫הם אינם כפי שהם אמורים להיות.‬ ‫-קבל את המחמאה, ברידג׳רטון.‬
‫אין פה שום ציפיות או שיפוט.‬
‫את כל אלה השארת במייפייר.‬
‫אתה רשאי להיות מי שאתה כאן,‬
‫אם זה רצונך.‬
‫כך אני מעדיף, על כל פנים.‬
‫ואני דווקא מרוצה מהקווים שלי כבר…‬
‫זמן רב.‬
‫כבר ציירתי גרועים יותר, אני מניח.‬ ‫-בסדר.‬
‫נראה שנהניתי יותר מדי הערב.‬
‫אצא לי לדרכי.‬
‫כרצונך. דע לך שאתה מוזמן לחזור מתי שתרצה,‬ ‫כדי להתאמן, או…‬
‫או אפילו כדי לשוחח.‬
‫אלווה אותך.‬
‫ידעתי שמשהו חשוד כשהוא התעקש‬ ‫שמיס תומפסון תישאר. האם רבתי איתו?‬
‫לא. עשיתי מה שאמרו לי,‬ ‫והשתדלתי כמיטב יכולתי.‬
‫אבל להיפטר מהמחזר היחיד של פיליפה שלי?‬ ‫בשום פנים ואופן.‬
‫אדם בלתי נסבל!‬
‫שמרי על הדלת.‬
‫מה בדיוק את מקווה למצוא, גבירתי?‬
‫זאת אדע רק אחרי שאמצא, גב׳ וארלי.‬
‫פן! הוא טוב לב, ומצחיק,‬
‫ורקדן מוצלח באופן מפתיע.‬
‫ו… בטח ראית אותו‬ ‫עם הברידג׳רטונים הקטנים.‬
‫הוא יהיה אב נפלא.‬
‫קולין הוא בוודאי קצת צעיר מדי לנישואין.‬
‫את זקוקה למישהו שיציע נישואין בקרוב.‬
‫זו בדיוק הסיבה שמר ברידג׳רטון מושלם כל כך.‬
‫ראית איך הוא הציל אותי הערב?‬
‫הוא לא כמו הבחורים האחרים,‬ ‫שמשחקים במשחקים ונזהרים ברגשותיהם.‬
‫הוא משתוקק.‬
‫פן,‬
‫אני מאמינה שהוא יציע בקרוב.‬ ‫לא אצטרך להתחתן עם רטלדג׳.‬
‫סליחה, הדיבורים שלי הפריעו לך לישון?‬
‫כן, אני באמת עייפה.‬
‫אבל, פן…‬
‫החלק הכי טוב הוא ש…‬
‫אחרי שנתחתן, אוכל להישאר בעיר,‬
‫ובגלל שאת ואלואיז קרובות כל כך,‬ ‫כולנו נהיה ממש כמו אחיות.‬
‫תארי לך.‬
‫יש לי תאוריה.‬
‫אלואיז, כבר מאוחר.‬ ‫-תאוריה טובה לגבי ליידי ויסלדאון.‬
‫חשבתי שהיא משרתת, אבל טעיתי.‬
‫טעיתי קשות. כי…‬
‫למי יש זמן להצטיין כל כך?‬
‫מי מוזמנת לכל המסיבות,‬
‫ומסוגלת להאזין מבלי שיבחינו בה?‬
‫אולי נדון בזה מחר?‬
‫ליידי ויסלדאון משוחררת ממוסכמות החברה.‬
‫היא רווקה בעלת אמצעים.‬ ‫טוב מזה: היא אלמנה,‬
‫שמוזמנת לכל האירועים,‬
‫אך איש לא שם לב אליה.‬ ‫אז בזמן שהיית בנשף…‬
‫אלואיז, לא אכפת לי!‬
‫לאנשים יש בעיות אמיתיות, בעיות בוגרות,‬
‫בעיות שאין להן קשר‬ ‫לזהותה הסודית של איזו סופרת.‬
‫ואת כזאת בוגרת עכשיו?‬
‫הגעתי לפרקי.‬
‫יצאתי לחברה.‬
‫לכן יש לי בעיות חשובות ובוגרות יותר.‬
‫מה למשל?‬ ‫-נישואין.‬
‫לא אכפת לך מנישואין.‬ ‫-ואם כן אכפת לי?‬
‫אני לא מצפה שתביני.‬
‫לא כולנו בנות ברידג׳רטון יפות.‬
‫אלואיז, אני לא…‬
‫אלואיז, חכי!‬
‫תודה, המבולדט. אין צורך שתשלח מישהו.‬
‫אני רוצה שתדעי שאינני כועס עלייך.‬
‫אינני מאשים אותך במה שקרה.‬
‫אל תתייחס אליי כמו אל ילדה.‬
‫אני עשיתי את זה.‬
‫הוא ניצל אותך.‬
‫אני פרקתי עול לא פחות ממנו.‬
‫את לא מבינה.‬
‫הייתי צריך לשמור עלייך.‬ ‫ידעתי מי הוא מההתחלה.‬
‫אתה חושב שרק מפני שאני אישה,‬
‫אינני מסוגלת לקבל החלטות בעצמי?‬
‫זה העניין, אחי?‬
‫אכפת לך בכלל שסיימון‬ ‫״חילל את כבודי״, כדבריך,‬
‫או שזו גאוותך כגבר שצריכה לבוא על סיפוקה?‬
‫את, לכי לישון.‬
‫אסור לך לצאת לדו־קרב מולו.‬
‫זה לא חוקי, בתור התחלה.‬
‫שניכם עלולים להיעצר. או להיהרג.‬
‫מוכרחה להיות דרך אחרת.‬ ‫-מה היית רוצה שאעשה?‬
‫לא קיבלתי את ההחלטה בקלות ראש,‬ ‫אך כך ג׳נטלמנים פותרים בעיות כאלה.‬
‫אם ייוודע על כך…‬ ‫-אוכל לחיות עם זה.‬
‫אך לא אוכל לחיות‬ ‫עם דמו של הדוכס על ידיי.‬
‫או על ידיך, גם אם זה מפתה ברגע זה.‬
‫לא מדובר רק בכבודך אלא גם בכבוד אחותך.‬
‫בשמה של המשפחה כולה.‬
‫כך הוחלט.‬
‫זה טירוף!‬
‫מה קרה?‬
‫עלינו לדבר.‬
‫דפני, למיטה.‬
‫עליך להיות המִשנה שלי.‬
‫ואם תיהרג?‬
‫אז התואר והאחוזות יעברו אליך.‬
‫ואם תהרוג את הייסטינגס?‬
‫אצטרך לעזוב את המדינה,‬ ‫ואתה תהיה ראש המשפחה בפועל.‬
‫ודאי שלא. ברור שאת פיכחת.‬
‫אני פיכחת מספיק כדי לדעת שאתה מתחצף.‬
‫לילה טוב, יקירי.‬ ‫-לילה טוב, אימא.‬
‫בוא הנה!‬
‫אלוהים… מישהו מת?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫אני זקוק נואשות למשקה.‬
‫ובאת דווקא הנה?‬
‫לא היית אמור להפליג כבר?‬
‫שינוי בתכניות.‬
‫תמורת ברנדי באיכות כזאת,‬ ‫עליך לגלות לי מה באמת קורה פה.‬
‫אנתוני ברידג׳רטון ואני ניפגש עם שחר.‬
‫יהיה העלבון אשר יהיה,‬ ‫תתנצל, והוא בוודאי יסלח לך.‬
‫לא כשמדובר באחותו.‬
‫עד כמה בדיוק היא נעלבה?‬
‫אזדקק לכוסית נוספת כדי להיות המִשנה שלך.‬ ‫-לא ארשה לך.‬
‫לא תוכל לעצור בעדי.‬
‫נראה לי שהתרחקת מדי מהבית.‬
‫סיינה, אנא.‬
‫לא נוכל להיות יחד. אני מבין זאת כעת.‬ ‫העולם לא ירשה זאת.‬
‫אבל אם נמצא את עצמנו במצב אחר?‬
‫במקום בו יקבלו אותך ואותי,‬
‫ללא הבושה והביקורת של החברה הזו.‬
‫היית מסכימה לקבל אותי אז?‬ ‫-אתה מדבר בחלומות, אדוני הלורד.‬
‫ועם זאת, אתה מונע ממני לישון.‬
‫אצא לדו־קרב עם שחר.‬
‫עניין של כבוד?‬
‫אם אזכה לצפות בזריחה, אהיה חופשי.‬
‫חופשי מהחברה,‬ ‫חופשי מהכללים האלה שמפרידים בינינו.‬
‫נוכל לעזוב את כל זה ביחד, סיינה.‬
‫אני מתנצל.‬
‫בחנתי את סבלנותך בפעם האחרונה.‬
‫מה את עושה פה?‬ ‫-הס.‬
‫מצאתי את הספרים שלך.‬
‫מוסתרים מתחת לעיתונים ישנים, לא פחות.‬
‫אני יודעת על כל העסקאות,‬
‫על כל החשבונות.‬
‫אינך יודעת…‬ ‫-אני יודעת הכול.‬
‫אני יודעת על ההימורים שלך.‬
‫יודעת על החובות שלך.‬
‫אני יודעת שבזבזת את כל כספנו.‬
‫לא אסכים…‬ ‫-כולל הנדוניות של הבנות שלנו!‬
‫האין זו הסיבה‬
‫שפסלת את מר פינץ׳,‬ ‫הסביר בהחלט, לפיליפה היקרה שלנו?‬
‫האין זו הסיבה שאנו‬ ‫ממשיכים לארח את מיס תומפסון בביתנו?‬
‫אתה חייב גם לאביה.‬
‫אז השאלה, בוודאי, אינה ״מה אני יודעת״.‬
‫השאלה היא…‬
‫מה תעשה לגבי זה?‬
‫אדוני?‬
‫ארצ׳יבלד?‬
‫הכזבתי אותך!‬
‫הכזבתי את בנותינו!‬
‫אני…‬
‫אני לא יודע מה לעשות!‬
‫פורשה…‬
‫אני לא יודע מה לעשות!‬
‫איפה הם?‬ ‫-דף…‬
‫גלה לי היכן ייערך הדו־קרב.‬ ‫-למה לי?‬
‫כדי שאוכל למנוע אותו.‬ ‫-הייסטינגס פגע קשות בכבודך.‬
‫את בטח רוצה שישלם על כך.‬ ‫-לא בחייו.‬
‫לא יהיה צורך בכך.‬
‫הדוכס ייזכר בכבודו‬ ‫כשימצא את עצמו מול אקדח.‬
‫ואם לא?‬
‫שניהם ינהגו כג׳נטלמנים ויירו לצדדים.‬
‫אפשרי להם ליישב‬ ‫את הסכסוך המכוער הזה בעצמם.‬
‫יש לך מושג כמה פעמים שמעתי את זה?‬
‫לתת לגברים לנהל את ענייניהם,‬
‫ולא להטריד את עצמי‬ ‫בעניינים כבדי משקל שכאלה.‬
‫העניינים האלה הם העתיד שלי. המשפחה שלי.‬
‫אנתוני כועס מכדי לירות הצדה,‬ ‫וסיימון עקשן מכדי לוותר.‬
‫לא ראית אותם שם בגן.‬
‫נכון. וגם אף אחד אחר לא ראה.‬
‫תשמחי שאיש לא ראה דבר.‬
‫דפני, את נראית חולה. הצטננת בגן?‬
‫אבל מישהי ראתה.‬
‫קרסידה קאופר.‬
‫קולין, אתה מוכרח לגלות לי.‬
‫איפה הם?‬
‫דוקטור, תודה על ההשתתפות ועל הדיסקרטיות.‬
‫הכסף בידיך?‬
‫בסדר.‬
‫השתדל שלא למות בנוכחותי.‬
‫אם המטרה היא רק לפצוע,‬ ‫לאן כדאי לו לכוון?‬
‫אתה חושב שהנך מסוגל‬ ‫לכוון את מסלולו של קליע בתנועה?‬
‫אם כן, אתה שוטה,‬ ‫או גדול צלפיו של המלך.‬
‫איזה מהשניים?‬
‫יש לי עניין אחרון לדיון איתך.‬
‫כבר הדרכת אותי די והותר. אורה לעורך הדין‬ ‫להגן על הנדוניות של אחיותינו.‬
‫מטלה נוספת. במגירה העליונה‬ ‫בשולחן הכתיבה שלי תמצא שם של גברת.‬
‫אם אמות, עליך לדאוג לה. אתה נשבע?‬
‫בנדיקט…‬ ‫-אתה נשבע?‬
‫אחי…‬ ‫-זה הכול.‬
‫אתה זקוק למשהו ממני?‬ ‫-כל ענייניי טופלו.‬
‫אם זה משנה משהו, אני מצטער.‬
‫התנצלותך חסרת ערך בעיניי.‬
‫מוכן.‬ ‫-מוכן.‬
‫עצרו!‬
‫דפני!‬
‫אחותי!‬
‫זוז הצדה!‬
‫אלוהים…‬
‫נפצעת? אמרי לי!‬
‫אני בסדר גמור,‬
‫ולא בזכותכם, אידיוטים.‬
‫מה זה צריך להיות?‬ ‫-הרגע ירית לעברי!‬
‫רָכַבת לתוך דו־קרב!‬
‫אני צריכה רגע עם הדוכס.‬
‫דפני…‬ ‫-אני צריכה רגע עם הדוכס.‬
‫ושיהיה זריז.‬
‫לא היית צריכה לבוא. לא שיניתי את דעתי.‬ ‫-אתה מוכרח.‬
‫אם לא למענך, למעני.‬
‫סיימון, ראו אותנו.‬
‫קרסידה קאופר ראתה אותנו בגן. היא יודעת.‬
‫לא רק חייך תלויים על כף המאזניים עכשיו.‬
‫אם לא תתחתן איתי, זה יהיה הסוף שלי.‬
‫דפני, אינני יכול.‬
‫לא שמעת אותי?‬
‫מישהי יודעת מה עשינו.‬
‫מישהי שבוודאי תדבר.‬
‫איזו סיבה יכולה להיות לך‬ ‫לדון אותי לחרפה ולתוכחה?‬
‫האם באמת…‬
‫באמת אינך מעריך אותי כלל?‬
‫דווקא בגלל שאני מעריך אותך מאוד,‬ ‫לא אוכל להתחתן איתך.‬
‫אני יודעת שאינך אוהב אותי,‬
‫אך לא חשבתי שתוכל לתעב אותי כך.‬
‫דפני…‬
‫עלייך לדעת שאם נינשא,‬
‫לא אוכל להעניק לך ילדים.‬
‫חלומך הוא להיות אם, הלא כן?‬
‫להקים בית מלא באהבה וצחוק,‬
‫כמו זה שהכרת כל חייך?‬
‫לא מגיע לך פחות מזה.‬
‫מגיע לך לקבל את כל מבוקשך.‬
‫אך לא אוכל לתת לך את זה.‬
‫וגם לא הייתי מבקש ממך הקרבה כזאת.‬
‫אנא, דפני. למענך…‬
‫עליך לזוז הצידה,‬
‫ולתת לאחיך לסיים את זה.‬
‫בואו נמשיך לפני שמישהו יראה אותנו.‬
‫אין צורך להמשיך.‬
‫הדוכס ואני נינשא.‬
‫תרגום כתוביות: יניב אידלשטיין ‬