Félreértés történt.
A nő, aki elfogatott, hét évig nem fizetett bért.
- Nem lehet megbízni benne. - Nem én vagyok a bíró, drága!
Üzenne valakinek a nevemben, kérem?
Alfie Burrow. A Penwood-házban dolgozik az új Lady Penwoodnál.
A barátja a munkából vagy bárki, aki az ön védelmében szólna,
azon túl, hogy jó eséllyel nem hinnének neki…
Ha a hölgy, aki ön után küldött, belekeveredik,
tesz róla, hogy annak, aki a pártját fogja,
romba dőljön az élete.
Szóval küldethetek bárkiért, akit csak akar,
de fontolja meg, érdemes-e bajlódnia önnel!
Nem, igaza van.
Fogja a takarót!
Ha elítélik,
életfogytig rács mögött lesz,
ha szerencsés.
A BRIDGERTON CSALÁD
Úri köreink nyájas tagjai!
Őfelsége, a királyné, megtiszteli önöket nagylelkű meghívásával
a szezon fő eseményére.
Ahogyan minden bál, amelyet királynéjuk rendez,
ez is az év legnagyszerűbb estéje lesz.
Tele látványossággal, csillogással, élvezetekkel és hasonlókkal.
Jelenlétük elvárt, megjelenésük kifinomult legyen!
Indokolatlan távollétük nem marad észrevétlenül.
A szezon legalább kínál némi reményt…
Gyászunk okán nem várják el tőlünk, hogy részt vegyünk a királyné bálján.
- Bocsáss meg, csak próbáltam… - Persze. Ez megkönnyebbülés.
Az események kerülése Johnnal egyik kedves időtöltésünk volt.
Ó, igen.
Felhívom figyelmüket, hogy az eseményt Lady Agatha Danbury tiszteletére rendezem.
Úgy döntött, elhagyja Londont, hogy elutazzon…
máshová.
Nem tűnik ez sértésnek Lady Danburyvel szemben?
A szövegnek ez a része olyan apró,
hogy alig tudom elolvasni.
A királyné Whistledownt már nem provokálhatja,
talán máshová irányította az ellenségeskedést.
Ön tud valamit, Rae?
Lady Danburyről és a királynéról?
Nem mondhatnám.
Nem.
Persze hogy nem.
Rae jó házvezetőnő. Csak mert hiányzik Varley…
Varley?
Honnan jött ez a furcsa ötlet?
Eszembe sem jut.
Minden reggel fontolgattam a távozást,
egészen a maiig.
Az özvegy meglehetősen kedves volt ébredéskor.
Ez azért van, mert tegnap éjjel elfogatta a régi cselédjét,
ebben a pillanatban pedig,
úgy vélem, Lord Stotter e mögött az ajtó mögött lehet,
és épp készül megkérni Miss Li kezét.
Igen!
Akkor hát, jövendőbelim,
hamarosan találkozunk, és azután kis szerencsével mindennap.
Tiéd a szezon legnagyobb fogása!
- Nézd! - Gratulá…
Ki kell találnod, mit viselsz a királyné bálján.
Remek alkalom a kézfogó bejelentésére.
Hova mész, mama?
Természetesen a fogdába.
Nem tudod? Hallom, segédkeztél Sophie előkerítésében.
Rosamund!
Elfogattad Sophie-t?
Egy tolvaj álljon ítélőszék elé!
Sophie nem tolvaj, anya. Csakis jó volt hozzánk mindig.
Többet erről ne halljak tőled!
Hamarosan visszajövök.
Nagyon ügyes voltál, Rosamund.
Nem is gratulálsz nekem?
Gratulálok, nővérem!
- Hol van? - Az én hibám.
Tolvajnak hittem, és segítettem az özvegy Lady Penwoodnak felkutatni.
De Miss Posy tudtomra adta, hogy súlyosan tévedtem.
Ez a Sophie ebben a házban szolgált, amíg az az özvegy felügyelete alatt állt.
De van-e családja?
Szűkszavúbban, kérem!
Tudom, kihez forduljunk.
Ó, az egy önműködő nyárssütő?
E két személynek sürgős megbeszélnivalója van veled.
Hyacinth megmutathatná a szalaggyűjteményét.
- Több darabbal is gyarapodott. - Nem olyan lenyűgöző.
Gondoltam, elhalasztom az etoni utamat, hogy veled lehessek.
Nem, kérlek, ne tedd!
Roppant hálás vagyok a törődésetekért és a figyelmetekért, de…
Francesca azt szeretné,
ha a szokott módon viselkednénk, ha csak egy időre is.
Igen. Köszönöm.
Talán… beszélhetnénk inkább valaki másról.
- Hogy vagy, anya? - Hogy van a barátod, Lord Anderson?
Lord Anderson, nos, ő… hát…
Anyám, beszélnünk kell Sophie-ról.
Elnézést a zavarásért!
Francesca…
Lenyűgöző vagy sem, megnézném a szalaggyűjteményt. Gyere!
Te is, Gregory!
Megkérted?
- Mire? - Kit?
- Nem, elment, mielőtt megtaláltam volna. - Hová?
- Elnézést! - Kiről van szó?
Sophie-ról. Amerikába ment. Próbáltam elcsípni,
de két hajó indult. Nem találtam meg.
A kikötőig üldözted Sophie-t? Mi folyik itt?
A bátyád szerelmes a szobalányodba.
- Aki éjjel búcsú nélkül eltávozott. - Hölgyem!
- Pardon. Micsoda? - Ne írj erről!
- Már nem vagyok Whistledown. - El ne tűnjön!
Hajót kell bérelnem. Ha csak reggel indult, talán még van idő.
- Megoldódik. - Nyugalom!
Elhallgatnának egy pillanatra?
Kérem!
Hazel mondana önöknek valamit.
Elnézést, hogy közbevágok,
de jó és rossz hírt is hozok.
A jó az, hogy Mr. Bridgertonnak nincs szüksége hajóra.
Valaki jött magához.
Üdv, Sophie!
De illetlen!
Hálás lehetnél, hogy egy hölgy eljött erre a kellemetlen helyre.
Különösen, hogy segíteni jöttem.
- Segíteni? - Igen. Nagylelkű akarok lenni.
Elkerülheted a pert,
a nyilvános megszégyenítést,
s azt is, hogy kár érje Bridgertonékat, amiért befogadtak.
Hogyan?
Egy beismeréssel.
Természetesen.
Minden sokkal egyszerűbb volna,
ha beismernéd, hogy másnak adtad ki magad, és hogy loptál tőlem.
- Nem loptam. - De igen.
Te loptál el tőlem mindent.
Nem adom oda, ami maradt, hogy megkönnyítsem az életed.
Mindig rossz döntéseket hoztál.
Most legalább
megkapod, amit érdemelsz.
Őrség! Végeztem.
Ez számodra nem végződik jól.
Tanú híján, aki az ön javára vallhatna, s az özvegy Lady Penwood
eskü alatt tett vallomása alapján…
Uram, kérem…
Miss Baek, emlékeztetnem kell, hogy most nem szólhat.
Más választásom nincs, mint hogy ítéletet hozzak…
Uram! Megkérem, hogy azonnal engedje el a nőt.
- Mit jelentsen ez? - Ön kicsoda, uram?
Benedict Bridgerton, a néhai Edmund Bridgerton vikomt fia,
Anthony Bridgerton vikomt öccse.
És Hastings hercegének fivére.
Mr. Bridgerton másodszülött fiú. A lányt egy grófné megkárosításával vádolják.
Egy pár cipőcsatért tipor a becsületemen?
Rendkívül értékes lehetett.
Miss Baek hónapok óta a szolgálatomban áll,
s jellemét ismerve tanúsíthatjuk, hogy e vádak biztosan alaptalanok.
- Biztosan nem azok. - Van rá bizonyítéka?
Kérem, tartsák be az illendőség szabályait,
s viselkedjenek rangjukhoz és méltóságukhoz híven!
Lady Penwood,
ha ez a család hajlandó megtéríteni a cipőcsatok árát,
hajlandó volna visszavonni vádjait Miss Baek ellen?
Örömmel fizetünk.
Ez nem lesz elegendő,
mivel azzal is vádolom, hogy hölgynek adta ki magát.
A hölgynek, aki ezüst ruhában jelent meg az özvegy Lady Bridgerton álarcosbálján.
Jár az igazság!
Idő kell a védelem felállítására.
Védelem? Elcsábította Mr. Bridgertont, és elhomályosította az ítélőképességét!
Nem tettem ilyet.
- Hogy mer olyat állítani, hogy a fiam… - Rendet! Rendet a teremben!
Burton bíró úr, szerzünk ügyvédet Miss Baeknek.
Addig is bízom benne, hogy megkímél a gyötrelemtől.
Ő az én szobalányom, és a szolgálatai nélkül nem boldogulok.
Alázattal kérem a segítségét.
Bízza őt az én felügyeletemre, míg az ügy tisztázódik!
Hálásak lennénk, ha elnéző lenne szegény édesanyámmal.
Miss Baeket óvadék fejében elengedem, azon feltétellel,
hogy a Bridgerton-házban marad,
s önök szavatolják, hogy e házat el nem hagyja.
Ám ha javasolhatnám,
beszéljenek egymással!
Amennyiben nem jutnak megegyezésre,
egy héten belül ismét találkozunk, s akkor döntünk Miss Baek sorsáról.
Nem lesz semmiféle megegyezés.
- Börtönbe kerül. - Ó, majd meglátjuk.
Mit szól a királyné, ha megtudja, hogy egy bűnözőt rejteget,
akit hagyott túllépni rangján, hogy aztán elcsábítsa a fiát?
Továbbra is megtűri majd önt a társaságban?
Kiderítsük?
Nem lehetek elég hálás.
De nem kellett volna ekkora terhet vállalniuk.
Ugyan már! Miért nem küldött értünk? Talán a rendőr nem engedte?
Nem, így is eleget tettem azért, hogy eltaszítsam önöket.
Éjjel szöktem el, hogy ne terheljem tovább önöket.
Még jó, hogy értesítettek minket.
Sok ember törődik önnel, Sophie. Remélem, ezt most már látja.
Vár még ránk nehézség.
Ha az özvegy nem nyer pert, igyekezhet a nyilvánosságot megnyerni.
És ha a királyné tudomást szerez a… kötődésetekről,
az akkora botrányt kelthet,
aminek hatását a testvéreid jövőjére
az sem csillapítaná, ha vidékre mennétek. Nincs könnyű megoldás.
Örülök, hogy itt van, és biztonságban, Sophie.
Üdvözlöm itthon!
A szobája készen várja, de szóljon, ha valamit elfelejtettünk volna!
Nem értem. A szobám fent van, a szolgálói lakrészben.
Már nem.
Lady Bridgerton azt mondta, a vendégünk lesz,
míg ez az egész per le nem zárul.
Vagy amíg hivatalos nem lesz a kapcsolatod Mr. Bridgertonnal.
- Miért nem mondtad? - Nincs köztük kapcsolat, Hazel.
Bár Lady Bridgerton világossá tette, hogy a fia nem jöhet át a folyosón
a szobájába semmilyen okból, sem ön az övéhez.
- Persze. - A szemem mindenhova ellát.
Gyere, Hazel!
Mióta tudod?
Megtaláltam a nyakláncodat a hálószobámban.
Az ezüst ruhás hölgy ugyanezt a medált viselte.
Sosem akartam hazudni neked. Én csak…
borzongtam attól, mennyire csalódnál, amikor kiderül:
a nő, akit oly sokáig kerestél, nem egy elbűvölő ifjú hölgy, hanem…
én vagyok.
Tudván, hogy te voltál az, a csalódásnak szikráját sem érzem.
Életem túlnyomó részében egy zsúfolt teremben is magányos voltam.
Azért szerettem beléd az álarcosbálon, mert…
megláttál.
Saját magamért.
Miféle férfi lennék, ha csak az ezüst ruhás hölgyet látnám benned?
És mégis,
egész idő alatt nem hitted el, hogy megbirkóznék az igazsággal.
Talán mert az irántam érzett szerelmed nem olyan, amilyennek én hittem.
Benedict!
Elnézést. Mrs. Wilson küldött,
hogy gondoskodjak róla, hogy a saját szobáikban maradjanak.
Jólesne egy kis pihenés.
Reméljük, Sophie legalább börtönbe nem kerül.
Vonakodom ilyesmit kérni közvetlenül az indulása előtt,
de egy ideális világban
a királyné áldása a frigyükre talán megóvna minket a botránytól.
Igencsak fantáziába illő történet.
A cselédlány, a szerelmes úriember.
Tán túl mesés is ahhoz, hogy őfelsége elfogadja.
A királyné nagy összeget tett fel arra, hogy Benedict ebben a szezonban megnősül.
Nem valószínű, de szívesen teszek egy próbát.
És úgy vélem, az apja nemesi származású.
Ez segít az ügyünkön?
Ha az anya cseléd volt, nem.
Még ha Sophie maga nem is kényszerült volna cselédsorba,
a társaság sosem fogadná el, hogy egy úr törvénytelen származású lányt vegyen nőül.
Félek, a legjobb, amiben reménykedhetnek,
az az, hogy csendben együtt vidékre vonulnak.
Elhalaszthatom az utamat. Maradhatok, és ha botrány tör ki, itt lehetek, hogy…
Agatha, nem.
Eljött az ön ideje.
Értékelem, hogy próbálkozik a királynénál, de nem. Nem, mennie kell.
Violet Bridgerton…
hiányozni fog.
Ahogy ön is nekem.
Nagyon is.
Segíthetek, Miss Baek?
A Sophie is megteszi, John.
Hívatott valaki?
Nem, nem hiszem.
Jóképű vagy ma este, John.
Ezt komolyan mondod?
Hát persze.
Mert nem voltam biztos benne, hogy érdeklődsz irántam.
Nos, van némi hírneved.
Azelőttről, hogy találkoztunk.
Gondoltam, esetleg…
Én is azon töprengtem, hogyan osonhatnék be hozzád.
- Dühös voltam, amikor nem ismertél fel. - Tudom.
Sajnálom.
Először dühös voltam.
De rájöttem, hogy nem számít, Benedict.
Olyan mérhetetlen szeretettel fordultál felém,
amilyet nagyon rég nem éreztem.
És az, hogy nem tudtam hinni benne…
Az egyetlen ember, akiről tudtam, hogy szeret, apám volt.
Ő volt Penwood hatodik grófja.
Richard Gun.
Megígérte, hogy mindig gondomat viseli, és én hittem neki.
Bíztam a szeretetében.
Ám a halála után világossá vált, hogy mindkét dologban tévedtem.
Miatta lettél szolgálólány?
A végrendeletében semmit sem hagyott rám.
Araminta egyértelművé tette.
Láttad ezt a végrendeletet?
Nem. Nem akartam még jobban összetörni.
Sophie!
Nyilvánvaló, hogy az a nő gyűlöl téged.
Már az első naptól fogva.
Mi okból hinnél neki az apáddal kapcsolatban?
Én…
Nem tudom.
Egyszerűen hittem neki.
Elhittem, hogy apám megfeledkezett rólam.
Hogy a bennem lévő szerelem kezdettől képzelgés volt.
Elhittem, hogy nem várhatom tőled,
hogy felismerj, szeress, vagy elköteleződj mellettem.
Sophie!
Persze hogy szeretlek!
Most már hiszel nekem?
Nem segítettem. Hiba volt a szeretőmnek kérni.
Örökké bánni fogom.
Tegnap este okkal jöttem vissza ide,
hogy feltegyem a kérdést, ami már régóta esedékes.
Ne tedd!
Ne most!
A családom áldását adta, Sophie.
Úgy ne, hogy per vár ránk, és a családod hírneve forog kockán.
Várjunk!
Szeretlek.
Szeretlek, Benedict.
Velem tartasz?
Még nem kockáztathatunk.
Akkor nem fogunk.
Fordulj meg!
Erre többé nincs szükség.
Miss Bridgerton, remélem, nem neheztel rám.
Ó, egyenesen fel vagyok háborodva.
A legérdekesebb dolog,
amit e ház látott, az orrom előtt zajlott, és én mindvégig vak voltam rá.
Jó. Mert szeretnék kérni öntől egy szívességet.
A segítségét kérném ahhoz,
hogy bejussak a Penwood-házba.
Örömmel veszem, hogy felkerestél.
Kissé meglepett,
de örvendetes.
Igyekszem megfeledkezni a múltról.
Igen, jómagam is.
Nos, bőven akad megbeszélnivalónk, ami jó pár percre leköt majd bennünket.
Csupa fül vagyok.
Nos… hallottam, hogy átfestetted a falakat… rózsaszínűre,
és el akartam mondani, milyen pompás. Illik…
hozzád.
Alfie!
- Mit keresel itt? - Apám végrendeletét. Azt hiszem…
A dolgozószobában lehet. Araminta rács mögé juttatna.
Tudnom kell, mi áll benne, mielőtt eléri.
Ülj le, mielőtt barázdát taposol abba a szőnyegbe!
Bocsánat.
Tudom, Lady Danbury nem volt derűlátó,
de biztos vagyok benne, hogy minden rendben lesz.
Találunk megoldást. Mint mindig.
Tehát Sophie volt az ezüst ruhás hölgy.
Nos, Penwood gróf leányának kijárt, hogy végre részt vegyen egy bálon.
Ha túljutunk mindezen, mi van, ha nem megy majd?
A végleges vidékre költözés.
A férj szerepe.
- Kételkedsz a Sophie iránti érzéseidben? - Nem. Magamban.
Miért, Benedict?
Nem okoztam neked csalódást egész életemben?
Sosem csalódtam a gyerekeimben.
Nos, talán előfordult, hogy olykor kemény voltam veled,
de annak oka van.
Az, hogy sok tekintetben én is olyan voltam gyermekkoromban, mint te.
Hogy érted ezt?
A gyerekek könnyebben elképzelnek egy szellemet a folyosón,
mint az édesanyjukat fiatalon.
Valójában magam is jórészt megfeledkeztem arról a lányról.
Milyen volt?
Heves volt,
szenvedélyes,
vad, gondtalan.
Tele égő vággyal, hogy mindent megtapasztaljon, amit az élet kínál,
és folyton az ellenkezőjét tette volna annak, amit a szülei elvártak.
Anthony egészen olyan, mint az apátok.
De te, te az én fiam vagy,
tetőtől talpig.
Mi történt a lánnyal?
Szerelmes lettem.
Ez a szerelem elcsendesítette a vad lázadásomat,
de már nem volt rá szükségem. Csak boldog voltam.
Ezt érzem én Sophie iránt.
Akkor a szerelmed képessé tesz majd mindenre, amit elhatározol.
Remélem, nem hagytad magad mögött azt a vad, gondtalan fiatal lányt.
A maga módján igazán elragadó lehetett.
Az is volt.
Itt kell lennie.
Lily látni vélt feljönni. Magam akartam látni.
- Irma! - Tudod, hol van a kulcsa?
Az apja végrendeletét keressük.
Láttam, hogy őlordsága
a fiókban lévő kulccsal nyitotta.
Melyik az?
Épp úgy tudom, mint te.
És ez a rózsaszín árnyalat lesz a vidéki birtokodon is?
Eloise, nehéz elhinnem, hogy ma pusztán a színbeli ízlésemet jöttél dicsérni.
Miért? Én… Egy fiatal hölgy nem akarhat a rózsaszín színről beszélni?
Tudom én, miért vagy itt.
Végül megadtad magad a mániának.
A házasságmániának. Nyilvánvaló, hogy végre elképzelted, milyen lehet
férjes asszonynak lenni.
És tudni akarod, milyen.
Igen.
Teljesen magával ragadott…
az őrület.
Nehéz volt a múlt szezon.
Hogy nem volt közös álmunk a jövőről.
Megértem az álláspontodat. A házasság a független,
szabad élet ellensége. Wollstonecraft, ugye.
- Olvastad Mary Wollstonecraftot? - Tavaly be nem állt róla a szád.
És hát mi mást csinálhattam volna Walesben?
Vannak jó gondolatai.
De az igazság az, hogy nem becsüli eléggé a szerelmet.
És az képes megváltoztatni az ember életét, Eloise.
Igen.
Kezdem belátni.
Jól csináltad.
Ez lesz az.
„Richard Gun, Penwood hatodik grófja.”
Évenként további 4000 fontot hagy Aramintára, amíg magánál tart.
Te jó ég!
Ezért tartott meg. Hasznot húzott belőled.
Sophie!
Mi az?
Látom, hogy a házasság igen nagy hasznodra vált.
Mindenesetre legalábbis megadta nekem álmaim szalonját.
Jelentős előrelépés a Cowper-házhoz képest, ugye?
Sosem tartoztál oda,
sem a szüleid mellé.
Bocsánatot kérnék tőled.
Hogy kis híján hozzáadtak egy férfihoz, aki háromszor annyi idős, mint te…
Túlságosan is
öntelt voltam ahhoz, hogy felfogjam, milyen nehéz lehetett ez neked,
és milyen fontos volt számodra a házassági piacon elért siker.
Köszönöm.
És minden rendben.
Minden pontosan úgy alakult, ahogy kellett.
Úgy van.
Mindezek után kiderült, hogy a cipőcsat hamis volt.
Ez volna manapság a pletyka?
Engem nem érdekelnek cipőcsatok.
Sem a cselédek.
Akárhogy is vélekedjek az özvegy Lady Penwoodról,
ha a bíró úgy látja jónak, hogy vádat emeljen a lány ellen, legyen!
Az özvegy
azt is felséged tudomására kívánja hozni,
hogy ez a cseléd elcsábított egy úriembert.
Benedict Bridgertont.
A szezon legpartiképesebb fiatalemberét
elcsábította egy cseléd?
Igaz ez?
Nem, ez nem igaz.
Nem kellett elcsábítania, mivel szereti.
A józan ész szava és a várakozások dacára
kötődés alakult ki közöttük.
A lány megmentette az életét vidéken, s míg ápolta, a férfi beleszeretett.
A férfit, akiről azt hitték, képtelen az elköteleződésre,
megindította egy szerény hátterű leány egyszerű kedvessége és szépsége.
Felség, mindvégig igaza volt.
Benedict Bridgerton készen áll a házasságra.
Sajnálatos.
Úgy tűnik, végig nekem volt igazam a fogadásnál.
De így is veszíteni fogok.
Felség!
Benedict Bridgerton nem vehet el egy cselédet, ugye?
Azt reméltem, hogy egyszer utoljára összehozunk együtt egy nagyszerű párt.
Nagy kár, hogy vereséggel zárunk.
Mondja csak, Brimsley, hogy áll a bál szervezése?
Rendkívül jól, felség.
Várj! Lassíts!
Megvagy!
Mit tudsz arról, mi a helyzet Benedict Bridgertonnal?
Idén rengeteg időt töltöttetek együtt.
Hát te mit tudsz?
Tudsz valamit. Elhallgattad előlem.
Ha tudod, hogy én elhallgattam valamit, akkor te is elhallgattál valamit.
Egy alsóbb osztálybeli lánnyal van, és tudja, hogy ez hiba.
A Bridgerton-ház cselédje. Meghallottam őket.
Szerelmesek, és az özvegy Lady Penwood börtönbe küldené a lányt.
Ma reggel négy órán át segítettem a királynénak
a bál virágdíszeit válogatni.
Tegnap volt egy vita arról, hogy a pomerániaikat nyírassák-e
oroszlánfazonúra.
- Tegnapelőtt… - Alice!
Ha boldogtalan vagy így, vidékre mehetünk.
Nem, nem lehet.
A királynét nem lehet csak úgy otthagyni.
Nem is akarom. De szeretnék valami jelentőset tenni.
Lady Danbury segített őfelségének átformálni a társadalmunkat. Én meg…
dekorálok.
Nem is dekorálok.
Csak igent vagy nemet mondok, miközben a szolgák dekorálnak.
Ezt az életet mi ketten a semmiből kaptuk.
És ez csodálatos.
És végre jól érezzük magunkat, de szeretném, ha ezt mások is élvezhetnék.
Ha közbelépek, hogy segítsek ennek a cselédnek,
vagy végre elnyerem a királyné bizalmát, vagy tönkreteszem ezt a családot.
Bárhogy is lesz, megteszem.
Akkor teljes mértékben melletted állok.
Nincs olyan régóta távol, Benedict.
- Mrs. Mondrich! - Üdv!
Alice, sajnos nem a legjobbkor.
Igen, tudom. Lady Danbury nem járt sikerrel a királynénál.
De lenne egy másik megközelítésem.
Anyámmal annyira aggódtunk érted!
Bocsáss meg!
Az új Lady Penwood marasztalta Miss Bridgertont teára.
Hogy ment?
Láttam apám végrendeletét.
Mi az?
Apám…
tartotta a szavát.
Posy, Rosamund, jómagam…
Mindhármunkra ugyanakkora hozományt hagyott.
Szeretett engem.
Hát persze.
Lehet téged nem szeretni?
Nem mész börtönbe.
Az özvegy Lady Penwood ellopta a hozományodat. Tehát tolvaj és hazug.
Ha még nem költötte el az egészet, van hozományom.
De nem vagyok törvényes gyermek, sem úriemberhez illő pár.
Nem érdekel a pénz.
És az sem, hogy megfelelő vagy-e, vagy sem.
Itt járt Mrs. Mondrich.
Ő a királyné udvarhölgyeinek egyike.
- A tervével segíthet nekünk. - Mi lenne az?
Keresnünk kell neked egy ruhát,
mert holnap elmész a királyné báljába.
Ez kétszemélyes játék.
Bocsáss meg!
A családom.
Botrány van készülőben.
Botrány?
Mesélj!
Benedict, a bátyám
szerelmes egy cselédbe.
A családom… mindannyian mellettük állunk.
Ám a társaság többi tagja biztos felháborodik, ha kiderül.
Ami, bevallom, eltörpül ahhoz képest, hogy…
Pont most döntesz úgy, hogy hallgatsz?
Csak meglepődtem.
A családod meglepő.
Nem hibáztatnálak, ha eltávolodnál tőlünk, tőlem.
Nem. Jó értelemben mondtam, hogy meglepő.
A szerelem nem mindig olyan, ahogyan az ember elképzeli.
Nem tisztem más boldogságát megítélni.
Megkönnyebbülés, hogy ezt mondod.
Abban reménykedtem, hogy ha nem zavar, hogy kapcsolatban maradunk,
esetleg fontolóra veszed, hogy Londonban maradsz,
amíg nem találnak új örököst.
- Én itt vagyok. - Tudom.
De azt hiszem, úgy érzem…
nyugtalanít, hogy mikor indulnál tovább,
hisz ritkán maradsz soká egy helyen.
Te vagy az egyetlen, aki igazán megért.
Ha szeretnéd, maradok.
Igen sokat jelentene nekem.
Nagyon közel érzem magam hozzád, Michaela.
Ahogy én is hozzád.
Nézd, mit találtunk a szemétben egy cseléddel!
Kissé gyűrött, de ettől karakteres, nem?
Kár a fáradságodért.
Akkor továbbra sem tervezel debütálni.
Meg kell mondanom, szerintem ez hiba volna.
Ezt nem mondhatod komolyan!
Annyit gúnyoltad az óráimat!
Védelmemre szóljon,
hogy volt mit gúnyolni.
Azt hittem, örülni fogsz.
Így nem egyedül fogsz megöregedni. Együtt lehetünk vénlányok.
Bármily csodásan hangzik is, tudom, hogy nem ez az, amit igazán szeretnél.
Rendben van, hogy megijedtél.
Ami Johnnal történt, borzalmas. Engem is megrémít, jobban, mint azt beismerném.
Nem mindent irányíthatunk.
De az igenis a hatalmunkban áll, hogy támogassuk egymást,
és semmiképp ne engedjük, hogy a félelem
elhatároljon bennünket valami igazán különlegestől.
- Már a házasság pártolója vagy? - A „pártoló” túl erős szó.
De miután egy szezont melletted töltöttem, belátom, hogy alkalmanként
a házasságnak lehetnek előnyei.
Egy társ,
család,
előkelő hely egy estélyen…
És ha anyánk és apánk nem házasodtak volna össze,
mi sem lennénk ott egymásnak, ami meglehetősen nagy jutalom.
Mármint többnyire.
Azt hiszem, az érveid nem alaptalanok.
Bár ha… egy nap találok is megfelelő férjet,
előbb szeretném jobban megismerni önmagamat.
Kiváló terv.
A szezon nem lesz ugyanaz ön nélkül, Lady Danbury.
Afelől nincs kétségem, hogy továbbra is megtalálják a módját a szórakozásnak.
Nagyon fog hiányozni,
különösen a királynénak.
Nos,
akkor ránk!
A mai este a mi esténk, Rosamund. Köszöntsük Lord Stottert,
aztán beszélünk a királynéval, és elrendezzük Sophie ügyét.
Menni fog.
Képes vagyok rá.
Biztos menni fog ez nekünk? Nem volna jobb megvárni vele a bírót?
Addigra késő lehet, ha az özvegy beszél őfelségével.
Mrs. Mondrich mindent elintéz.
Húzódj mellém szorosan, miközben becsempészünk!
Remélhetőleg utoljára.
A társasága?
Violet Bridgerton.
Az özvegy Lady Bridgerton.
Igen, plusz három fő.
Valami ilyesmi, igen. Ez a sok gyerek!
Bridgertonok, utánam!
Várjunk csak, akkor most mit kellene tennünk?
Különös, hogy nem mi állunk egy botrány középpontjában.
Akkor élvezzük ki!
Felkérhetlek táncolni?
Miss Posy!
Miss Bridgerton!
Ó, ne! Én…
- Nem tudom, tudja-e, de nem volt részem… - Nem gondoltam.
Csak üdvözöltem. Bár talán nem kéne. Az édesanyja talán helytelenítené.
De ne hagyja, hogy megszabja, mit tegyen! Egy barátom édesanyja hasonló az önéhez,
és ez a barátom ma már igen jól boldogul.
Valóban?
Felkeltette Lord Barnaby érdeklődését.
Időről időre felkér táncolni,
de édesanyám idén minden figyelmét a nővéremre fordítja.
Ne engedhetem, hogy beleszóljon a szív efféle ügyeibe.
Lord Barnaby kiváló parti.
Az édesanyja és a nővére most elfoglaltak.
Menjen!
Hát jó.
Miss Posy,
elfogadja végre a felkérésemet egy táncra?
Lady Penwood,
hívatják önt.
A királyné hívat?
Könnyebb volt, mint gondoltam.
Gyere velünk, Posy!
Most.
Elnézést!
Mit jelentsen ez?
Azt hittem, itt lesz a királyné.
Azt hiszem, örülni fog, hogy egyelőre máshol van.
Sophie?
Mama, mit keres ő itt?
Hét év.
Hét hosszú éven át szolgáltalak a saját otthonomban.
Amikor kirúgtál, megkérdeztem,
miért tartottál ott olyan soká, és már tudom: nem jóindulatból,
hanem mert apám külön járadékot ígért minden ott töltött évem után.
De nem a cselédednek szánt engem.
- Honnan tudod? - A végrendeletből.
Azt is, hogy apám hozományt hagyott rám.
- Anya! - Csitt, Posy!
Három egyenlő részt.
Egyet Rosamundnak, egyet Posynak, egyet nekem.
Ám úgy sejtem, hogy amit Lord Stotternek ígértél,
az kétszerese annak, amit Posynak szánsz.
Az én részem elsikkasztása révén.
Ez felháborító!
Hogy mered anyámat ilyesmivel vádolni?
Tizennyolcezer font.
A tiéd mennyi?
Nem hitted, hogy a vonzerőm önmagában elég egy jó partihoz?
Azt hitted, 36 ezer font kell hozzá!
Ez most mind mellékes. Lopott tőlem.
Én loptam el a cipőcsatot, mama.
Ez nem a cipőcsatról szól.
A hozományodra szánt pénz a mi pénzünk volt.
A mi pénzünk lett volna, de te elloptad tőlünk.
A férjemet is elloptad tőlünk.
A lányaimnak apa kellett.
Szükségük volt a szeretetére. Nekem is szükségem volt rá.
Ehelyett te voltál ott!
Araminta, téged is szeretett. Láttam, és a lányaid is szeretnek téged.
Mindketten. Ezt ne vedd természetesnek!
Senkinek sem válik javára.
Richard jó ember volt.
De álomvilágban élt.
Élete legnagyobb hibáját szó nélkül rám lőcsölte,
s otthagyott a következménnyel: egy törvénytelen gyermekkel.
Nem tettem mást, csak próbáltam megvédeni mindkét lányomat.
Mama, soha nem kerültünk veszélybe Sophie miatt.
És már unom, hogy róla beszélünk.
Ott van a nemesi rang színlelésének ügye is.
Azt talán elintézhetjük egymás közt, mert ön sokkal nagyobb bűnt követett el.
Hozomány elsikkasztása, a gróf végrendeletének
és hagyatékának megsértése.
Nem megyek börtönbe.
Ha ön tönkretesz, én is tönkreteszem őt.
És fordítva is.
Egyszerű ez.
Állapodjunk meg egy mindannyiunk számára előnyösebb történetben!
Gyönyörű ez az este.
Igen.
Felség!
Mrs. Mondrich! Jól érzi magát?
Készültem önnek valamivel.
Itt van a cseléd, akit Benedict Bridgerton szeret.
Hogyhogy itt van?
Így intéztem, hogy ön láthassa, mi van közte és Mr. Bridgerton között.
Mert hiszem, hogy ha tanúja lenne, látná, hogy a szerelmük…
Nem, Mrs. Mondrich. Vitesse ki innen!
- Ó, felség! Talán… - Felség!
Nem vitetem ki.
Egyszer régen
éltek egy palotában uralkodók, akik önt kívánták elküldeni.
De ön maradt.
És igen hosszú idő óta ön a leglenyűgözőbb nő, aki a trónon ült.
A zene és a művészetek pártolója.
Zebrák vannak a kertjeiben, és imádja a pletykákat.
Érdeklődési köre széles,
de a világ mulattató dolgainak jó részéről lemarad az alsóbb osztályok kizárásával,
mert minden tiszteletem, Lady Danbury,
nem minden cseléd alázatos, kecses vagy egyszerű.
A nő, akibe Benedict Bridgerton szerelmes,
aki képes volt ezt a férfit megállapodásra bírni?
Az a nő bizony tele van élettel és tetterővel.
Oly tüzes és eleven, hogy a börtön küszöbére juttatott
egy grófnét, aki a megszállottjává vált.
Felség, ön lemarad az összes jó pletykáról.
- Ez túl sok. Nem teszem meg. - De.
És elvonul a vidéki birtokára a szezon hátralévő részében.
Nos, Mr. Bridgerton,
úgy hallottam, szerelembe esett.
Igen, felség.
Hadd mutassam be Miss Sophie Gunt!
Gun?
Mint a néhai Lord Penwood?
A kuzinjának a leánya.
Nem azt mondta épp, mennyire hasonlítottak egymásra, Lady Penwood?
De, azt.
Élete nagy részét vidéken töltötte, és csak most jött a városba.
- Azt hittem, azt mondta… - Tévedtem, felség.
Tud beszélni?
Igen, felség.
Igaz, amit mondanak?
Hogy ön a néhai gróf rokona?
Teljes meggyőződéssel mondhatom, felség,
hogy születésem és neveltetésem révén a Penwood-ház leánya vagyok.
Csodás gyémánt lehetett volna önből.
Nos, hát jó.
Volt valami érdekes bizonyos cipőcsatok kapcsán?
Nem, felség. Nem hiszem.
Én úgy vélem, volt.
De folytassák!
Hát kuzinok vagyunk!
Testvérek vagyunk.
Azt hiszem, a mai formád lenyűgözné a fiatal Violetet.
Azt hiszem, igen.
Ezzel igencsak nagy kockázatot vállalt.
Igen, felség.
Szerencsés, hogy belementem.
Igen, felség.
Elmehet.
Nem hagyom, hogy így manipuláljanak.
- Nem manipuláljuk. - Hallottátok?
Lord Stotter elégedetlen Miss Li immár szűkös hozományával.
Ne! Ne tegye ezt! Ne! Kérem!
Nos, mindig tudtuk, hogy hozományvadász.
Miss Li nem a kedvencem, de igen nagy szükségük van rá,
hogy egyikük párt találjon idén.
Valami azt súgja, hogy minden rendben lesz.
Varley!
Mit keres itt?
Elnézést, hogy ilyen későn jöttem.
Remélem, nem azért jött, hogy visszakönyörögje magát.
Mert ha igen, közölnöm kell, hogy Rae-vel maradéktalanul elégedettek vagyunk.
Nem, dehogy.
Vidékre indulok egy új állás miatt.
Eljöttem néhány holmimért, mielőtt elhagynám a várost.
Itt maradt néhány… könyvem,
amikor sietve távoztam.
Nem együtt ugrattuk Penelopét a sok olvasás miatt?
Sosem láttam az ön kezében könyvet.
Bocsánatkérésért is jöttem. Sosem kaptam meg.
Bocsánatkérés? Tőlem? Már miért?
Mert természetesnek vett. Családtagként kezelt, de agyonhajszolt,
és még annál is rosszabbul fizetett.
Ezt rendkívül igazságtalannak tartom.
Tőlem aztán nem kap bocsánatkérést.
Hát jó.
Talán…
Talán azért mégis
bocsánatot kérhetnék
egy-két dolog miatt.
Azok a…
ruhák, amiket felkínáltam önnek,
divatjamúltak voltak. Valami szebbet kellett volna találnom.
Vagy többet fizetnem.
Ez megteszi.
Megbocsátok.
Varley!
Hiányzott!
Ó, nem is tudom, hol kezdjem!
Az a Penwood nő… Hozzá képest itt üdülés volt a munka.
Csak azért indultam vidékre, mert ma rossz kedve volt, és elbocsátott.
Elbocsátotta?
Miféle bolond tenne ilyet?
Nos, nem engedhetjük, hogy vidékre menjen.
Ó, de hát önnek itt van Rae.
Igen. De ez egy nagyon nagy ház.
Igen, összemelegedett Miss Sophie Gunnal,
a néhai Lord Penwood rokonával.
Miss Gun,
felkérhetem az első táncra?
Igen, Mr. Bridgerton.
Hát nem volt ez abszurd?
Valóban őrült egy terv volt.
Mrs. Mondrich kétségtelenül új lendületet hozott magával.
Bár nem tudom, azért működött-e a terve, mert jól kiötölte, vagy mert nem is volt.
Nos, egy dologban igaza volt.
Ön élvezi, ha mulattatják.
Nevetséges.
Ez a szezon legjobb fordulata.
Nem.
A legjobb az, hogy most már biztosan megnyeri a fogadást
Mrs. Bridgertonnal szemben.
Ó, igen.
A fogadást rendezni kell.
Ez jó móka volt, Lady Danbury.
Olyan jól szórakozunk együtt!
Úgy van.
Hiányozni fog.
Ó, a teringettét!
Parancsolom, hogy ez maradjon abba!
Maradjon abba?
Milyen érzés, hogy hivatalosan is Penwoodnak ismernek el?
Furcsa.
De jó.
Nem bánod, ha rövidre fogom?
Mert nagyon szeretném, hogy Bridgerton légy.
Leszel a feleségem?
Igen.
Igen, leszek.
Örülök, hogy minden kedvezően alakult a fiadnak.
Ahogy én is.
Most már rendben összeházasodhatnak, és ha akarják, a városban maradhatnak.
Mindenki szemében törvényes pár.
Ez nagyon jó.
Akkor végre mi is bejelentést tehetünk örömmel és aggodalom nélkül.
Elmondjuk este a gyerekeidnek?
Talán valami baj van?
Én…
Felettébb eseménydús este volt ez. Nem sietjük el a dolgokat?
Nem látok okot a halogatásra.
Hacsak te nem látsz olyat, amiről nem tudok.
Olyat, amiről tudnom kellene?
Eddig haboztam a gyerekeim miatt,
a néhai férjem miatt, Francesca miatt.
De ma megértettem a habozásom másik okát is.
Mégpedig?
Oly sokáig voltam feleség és anya!
Elvesztettem a kapcsolatot egykori önmagammal.
Csak most kezdem újra felfedezni ezt a részemet,
azt az önfeledt, vad énemet…
És attól félek, ha összeházasodnánk, elveszíteném ezt a lehetőséget.
Ugyanakkor téged sem akarlak elveszíteni.
Akkor nem értem.
Nem lehetne…
Nem folytathatnánk úgy,
ahogy eddig?
Találkozgatnánk,
de függetlenek maradnánk?
Violet, mindennél jobban kívánom a boldogságodat.
De a magamét is.
Az együtt töltött időnk ajándék volt.
Én közös éltet akarok veled.
És várnék, ha hinném, hogy egy nap viszonzod ezt.
- De kezdek kételkedni benne. - Kérlek, Marcus! Én…
Mélységesen fontos vagy nekem.
Tudom. És érzem is.
Kedves, drága olvasó!
Netán némi döbbenetet érez?
Látta ma este Miss Stirlinget? Már nyugovóra tért?
- Miss Stirling nem értesítette? - Miről?
Összepakolta a holmiját, és elment.
Azt hitte, végleg eltűntem.
De túl sok minden történt ahhoz, hogy e szerző hallgasson.
Így hát újra együtt vagyunk.
- Mit csinálunk itt? - Táncolni kívánok a jegyesemmel.
Felettébb ügyes vagy, még zene nélkül is.
Hát még ha tudnád, ki volt az első tánctanárom!
Sok mindent kellett leküzdenem.
Kétségkívül gondoskodásra és szeretetre épülő újraegyesülés ez…
Azt hittem, végeztél a Whistledownnal.
Úgy van. A regényemen dolgozom.
Akkor ezt ki az ördög írta?
…csakhogy ezúttal egészen más szerzőtől olvasnak.
Éjfél van.
Menekülnöd kell?
Maradhatok,
ameddig csak szeretnéd.
Azt reméltem, örökre itt maradsz.
De új kilétem egyelőre titok marad.
Kedves, drága olvasó! Roppant jól fogunk együtt szórakozni.
NICHOLAS BRAIMBRIDGE ÉS TONY COOPER EMLÉKÉRE
Van számodra egy tanácsom.
Még több tanács? Az esküvőm napján is játszod a bölcs elsőszülött fivért?
Valójában a legbölcsebb tanácsom az,
hogy soha többé ne hallgass rám.
Apánk annyira büszke lenne rád!
Én biztos az vagyok.
Szerintetek kinek az esküvője következik?
Imádom az esküvőket. A legjobb emberek mind egy helyen!
Résztvevőként.
- Gondolod, neked lesz még egy? - Nekem?
Esküvőm? Nem.
Megéltem a nagy szerelmet.
Egyszer elég volt.
Sophie!
Benedict!
Kedves testvéreim!
Azért gyűltünk most itt össze Isten színe előtt…
Megcsókolhatja az arát.
A feliratot fordította: Büki Gabriella