-Hallo. -God dag.
-Det er ikke langt igjen. -Greit.
Kjenner du de nye arbeidsgiverne mine godt?
-Ja, veldig godt. -Er de snille?
-Jeg synes det. -Har de barn?
Ja, mange.
Dette er Bridgerton House.
-Kjenner du til det? -Alle kjenner Bridgerton House.
Går vi ut av vognen og fortsetter til fots?
Det blir en kort tur.
Jeg forstår. Hvor kort, mener du?
Faktisk så kort at din nye post er der jeg bor.
Der jeg bor halve tiden mens jeg erstatter viscounten.
-Jeg kan ikke arbeide for deg. -Nei, for moren min, som du vil elske.
Hvor skal du?
Takk for skyssen og tilbudet, men jeg finner en post et annet sted.
Klarer du det? Jeg skrev til noen venner,
men hustruene deres var blitt bedt om ikke å ansette deg.
Da drar jeg til landsbygda, der de er mindre kresne.
Hva om du ikke finner noe der?
Eller ender med å jobbe for en som Cavender?
Hadde jeg visst at jeg skulle jobbe her, ville jeg ikke forlatt Cavender House.
Jeg har noen forretninger å utrette denne uken,
men jeg skal ikke være i veien for deg.
Det er et stort hus. Vi kommer knapt til å se hverandre.
Jeg prøver bare å hjelpe deg. Særlig siden du ikke har annet valg.
Jeg vet ikke hva dine venners hustruer snakker om. Det må være en misforståelse.
Selvsagt.
Jeg kjenner deg, Sophie.
Er det ikke min sønn, som har mestret kunsten å forsvinne?
Hallo, mor.
Lady Bridgerton. Hyggelig å treffe deg.
Sophie Baek, mylady.
Kan du unnskylde oss et øyeblikk?
-Jeg er Mrs. Wilson, husholdersken. -Hallo.
-Fikk du ikke brevet mitt? -Jo, men du kom før du fikk svaret mitt.
Dessverre er det ingen poster her for tiden.
Og Mrs. Wilson har hørt rykter om at piken ikke er til å stole på.
Jeg hører ikke på rykter. Jeg stoler på henne. Hun reddet livet mitt.
-Er du skadet? -Jeg er på bedringens vei.
Hva skjedde?
Det er en lang historie, men det går bra, og Sophie trenger desperat en post.
Jeg forstår at du reddet min sønns liv.
Jeg er takknemlig for at du var der da han trengte deg.
Det var ingenting.
Har du et introduksjonsbrev fra din forrige arbeidsgiver?
Jeg… Nei, jeg…
Hennes forrige arbeidsgiver var svært utrivelig.
Phillip Cavender.
Jeg har aldri likt den gutten. Fortell meg om dine kvalifikasjoner.
Jeg fortalte Mrs. Wilson at jeg kjenner nyeste mote.
-Jeg kan vaske, reparere, lese, skrive… -Hun kan fransk.
-Og latin. -Det er enestående.
Kanskje pikene mine vil ha godt av å ha en kammerpike.
Eloise kunne trengt en dytt. Og Hyacinth en følgesvenn.
Da er det avgjort. Mrs. Wilson, kan du vise Sophie til rommet sitt?
Takk, lady Bridgerton. Mr. Bridgerton.
Kjære leser.
Kunsten å portrettere er å fange objektene
som de er i dagliglivet…
…mens man lar finessene som skjuler seg under overflaten, skinne gjennom.
Å fange slike detaljer krever et oppmerksomt blikk,
og ville strukket min tålmodighet for langt.
Mitt oppmerksomme blikk er festet på Benedict Bridgertons gjøren og laten,
nå som han omsider har kommet tilbake til sosieteten.
Jakten er i gang.
Nå får vi se at Whistledown har tatt feil om Mr. Bridgertons intensjoner.
Men hun har i det minste sluttet å trette oss med den kjedelige tjenerkrigen.
Agatha?
Men et portrett fanger bare et kort øyeblikk i tiden,
og hvorvidt det rådende portrettet av Mr. Bridgerton
viser noen spesiell interesse på ekteskapsmarkedet,
er denne forfatteren usikker på.
For enhver tilbakekomst til sosieteten medfører en rekke distraksjoner.
Pikene du tjener, er Miss Bridgerton og Miss Hyacinth. Rommene deres er der.
Miss Bridgerton har alltid nesen i en bok,
og kan spille syk for å unngå sosiale begivenheter.
Miss Hyacinth, derimot, har prøvd å snike seg på ball ved fire anledninger.
Vaskerom.
Kjøkken.
Geleene er nesten ferdige, Mrs. Wilson.
-Og Gregory? -Like om hjørnet.
Før tiden, selvsagt.
Alle sammen, dette er Sophie, kammerpike.
John. Lakei. Vil du ha gelé?
-Nei takk. -Endelig en som kan motstå Johns sjarm.
-Jeg tror vi blir gode venner. -Jeg kan også trenge en venn.
Hvor jobbet du sist? Et sted som dette?
Nei, der jeg jobbet det meste av livet, var vi bare åtte.
Åtte?
Hvem gjorde all vaskingen, repareringen og børstingen?
Jeg gjorde alt sammen.
-Greit. Geleene er klare. -La meg hjelpe til med å bære dem.
-Det er ikke din jobb, Sophie. -Jeg kunne trenge hjelp.
Så godt å se deg. Du ser annerledes ut.
Kom hit.
-Var du ikke kortere før? -Han er høyere, men fortsatt pjuskete.
Det beste med Eton er at søstre ikke er tillatt.
-Gregory! -Vi har savnet deg!
-Legger dere merke til noe annerledes? -Er håret ditt mørkere?
Noen er klar for sin første barbering.
Send bud på barbereren straks før enda et spirer.
Jeg har fått laget favorittgeleene dine.
Gelé? Ganen min har utviklet seg.
Jeg liker innbakt egg og en sterk kopp te nå.
-Veldig modent. -Ja vel. Da tar vi te i salongen.
Var reisen lang? Du er hjemme nå.
Før vi går inn, det er noe jeg ikke har fortalt.
Jeg har satt i gang igjen med å finne sølvdamen.
Jeg trodde du hadde gitt opp.
Jeg gir ikke opp så lett. Jeg er fast bestemt på å finne henne.
Selv om det er vanskelig å finne noen som ikke vil bli funnet.
Gitt den noe skandaløse måten dere møttes på,
trengs det kanskje en mer diskré tilnærming.
Jeg ber Mrs. Wilson samle miniatyrene til alle de unge damene på maskeradeballet.
Den andre tjenestepiken jeg skrev om, er like dyktig.
Da er hun velkommen.
Hva som helst for sønnen min som ivrer etter å gifte seg.
Hei. Hei!
Denne damen virker veldig hyggelig, og hun har mørkt hår…
-Det er ikke henne. -Ikke? Er du sikker?
-Miss Sophie! -Hazel!
Jeg var så bekymret for deg.
Ingenting å bekymre seg for. Himmelen gir.
I dette tilfellet Mr. Bridgerton. Han sa at han lovet deg å finne en post til meg.
Gudskjelov at han holder ord.
Vi snakker mer snart.
To, to, tre. Tre, to, tre.
Fire, to, tre. Fem, to, tre.
Veldig bra, Miss Hyacinth.
Sju, to, tre. Åtte, to, tre.
Du skal observere fremgangen min. Du har ikke sett en eneste gang.
Hvis mamma tror at å observere dansetrinnene dine
vil inspirere meg til å perfeksjonere mine egne, blir hun skuffet.
Kanskje en kort pause.
Tanken på at timene dine ville påvirke meg er absurd.
Jeg burde påvirke deg.
Hvorfor må en av oss påvirke den andre?
Hvis du ikke vil se på dansen, kan jeg lese for deg fra boken om ballerinaer.
-Eller vise deg sløyfesamlingen. -Jeg vil ikke lese om ballerinaer.
Jeg vil ikke snakke med beilere. Men hvis å være peppermø krever at jeg er anstand
og lytter til babling om sløyfer og ballerinaer, så holder jeg det ikke ut.
Hvordan vet du at du ikke vil like boken? Det handler om Marie Sallé.
Hun er kjent for å lage sine egne trinn. Hun var litt av en pioner innen dans.
-Jeg har lest boken. -Ser du?
Leser du noe nå?
Miss Edgeworths Practical Education. Jeg lånte den fra din brors "hytte".
Har du lest Ennui?
Ja. Jeg foretrekker når hun skriver fra et feministisk perspektiv.
Et godt poeng. Vi må bytte bøker en gang.
God morgen.
Har du tenkt å øve på pianoforte alene?
Nei, det er ikke…
John.
Ja?
-Unnskyld. -Tilgi meg.
Hva skyldes den overraskelsen?
Ingenting. Jeg…
Jeg ville bare spontant…
…nyte teen vår sammen.
Skal vi?
Åndene taler.
De sier…
Fire.
Det er umulig. Du må ha sett.
-Jeg har evnen. -Hvis det er evnen til lureri.
Hvis du virkelig er synsk, kan du kanskje fortelle oss hvem våre nye naboer er.
Jeg tror…
Det er meg! Etter at jeg har giftet meg med en velstående herre.
Jeg har sett en dame komme og gå, men ingen mann.
Kanskje hun er en velstående elskerinne.
Elskerinner bor ikke i dette strøket, Celia.
Sosieteten ville ikke likt å bli assosiert med den slags.
Hva med deg, Sophie?
Har du skjulte talenter?
Jeg…
Med mindre du anser å reparere som et talent, har jeg ikke noe.
Kom. Vi må forberede damene til lady Danburys middag.
-Vognene er snart klare for dere, mylady. -Takk.
-Mrs. Wilson? -Ma'am?
Mrs. Wilson. Jeg lurte på…
-Er du sulten, ma'am? -Nei.
Appetitten min er…
Jeg vil gjerne være…
Jeg vil gjerne ha et teselskap, men jeg vet ikke hvordan man gjør det.
-Jeg kan få laget invitasjoner… -Ikke den typen teselskap.
En…
En aftente med noen… alene.
Hvordan ordner man med den slags?
Jeg foreslår at det finner sted her. Jeg kan gi tjenerne kvelden fri.
Jeg blir igjen til du trenger hjelp med klærne.
-Du får privatliv. -Privatliv?
-Du kjenner barna mine. -Kan de være ute den kvelden?
Jeg har presset Francesca til å ha en familiemiddag.
-Jeg kan være syk. -Det kan du.
Jeg skal gjøre alt for at aftenteen går ubemerket hen.
Takk, Mrs. Wilson.
Alle drikker te, ma'am.
Ja, det er sant. Alle drikker te.
Livet skal leves.
Ganske stilig, bror.
-God kveld, Sophie. -Mr. Bridgerton.
Unnskyld meg.
-Unnskyld. Vi kan fortsette hele kvelden. -Tilgi meg.
Hva synes du om stillingen?
Søstrene mine sliter deg vel ikke ut?
Nei, ikke i det hele tatt. Jeg synes de er herlig overraskende.
Bra.
Tror jeg.
Er du fortsatt sint på meg fordi jeg tok deg med hit?
Nei. Alle har vært veldig sjenerøse.
Jeg må takke deg for at du ga Hazel en stilling.
Alt i orden.
-Skal du i lady Danburys middag? -Nei.
Den er heldigvis bare for damene.
-Liker du ikke denne lady Danbury? -Jo. Det er bare…
Da vi var på Min hytte,
husker du at du spurte om jeg har følt meg utenfor?
Glem det.
-Trenger du hjelp? -Den smetter unna.
-Og jeg finner ikke kammertjeneren min. -Får jeg lov?
Sånn.
Takk, Sophie.
Si meg, lady Bridgerton.
Har Benedict funnet sin ukjente dame?
Er Benedict den frie sjelen Whistledown skrev om?
-Ja. -Jeg tenkte meg det.
Tenk å få det rett fra forfatteren.
Jeg har vist ham bilder av nesten alle damene
som var på ballet, og han mener at ingen er henne.
Kanskje du vinner veddemålet med dronningen.
Du veddet på at Benedict ikke ville finne en hustru?
Dronningen presset meg.
Hvis letingen betyr noe,
er nok lady Whistledown klokere enn meg, som sa ja til veddemålet.
Er lady Whistledown så klok?
Eller har hun, har jeg, ikke bare blitt en brikke for Hennes Majestet
og alle sosietetens ivrige mødre?
Hvordan beskriver Benedict den unge damen?
Jeg vil gjerne lete etter henne. Jeg trenger et formål.
Det vil jeg veldig gjerne. Og du vet nok like mye som meg, om ikke mer.
Vennen min. Hva synes du om å arrangere en familiemiddag?
Er det ikke på tide at vi får se ditt nye hjem?
Jeg vet ikke om jeg er klar for det. Jeg vet ikke om John og jeg er klare.
Om en uke, da?
-Er det nok tid? -Hun er veldig intelligent.
Fransk, latin og koreansk. Hun har lest halvparten av bøkene i biblioteket.
-Hvem snakker du om? -Min nye kammerpike er usedvanlig.
Hun er min kammerpike også.
Det er en uvanlig utdannelse for en kammerpike.
Hun vet mer om kunst enn noen av brødrene våre,
og hun er interessert i vitenskap.
-Hva skal vi skåle for? -Kanskje for Benedicts knapp.
Den får visst mer oppmerksomhet enn noen av oss i kveld.
For Benedicts knapp!
Hvordan går letingen etter den unge damen fra maskeraden?
Mor fortalte Penelope, som fortalte meg at du jakter igjen, og det går dårlig.
Du, Penelope og mor har rett.
Skal jeg være ærlig, har hun vært et minne så lenge nå
at jeg knapt husker hvordan hun ser ut.
Benedict! Det er godt å se deg tilbake i byen.
-Husker du Miss Virginia? -Selvsagt. Hyggelig å se deg.
-Gleden er på min side. -Ha oss unnskyldt.
-Venner av deg? -Ja, begge.
Hiscox fortalte meg at han har tatt en elskerinne og at de er forelsket.
-Det livet interesserer meg ikke. -Du vet at Anthony hadde en elskerinne?
-Før Kate. -Det interesserer ikke meg heller.
Men det er vanlig. Halvparten av mennene her har elskerinne.
Vi må gifte oss etter klasse, men vi elsker ikke alltid slik.
Jeg trenger en runde til.
Mrs. Wilson sa at du ville snakke med meg.
Sophie. Kom, sett deg. Jeg vil at du skal drikke te med meg.
Jeg vil vise takknemlighet for at du reddet min sønns liv.
-Jeg gjorde bare jobben min. -Du arbeidet ikke for oss da. Kom.
Jeg hører at du har vunnet den i familien som er vanskeligst å imponere.
Eloise snakker om deg hele tiden. Hun sier at du er svært belest.
Kan du fortelle om deg selv?
Hva vil du vite, ma'am?
Vi kan begynne med hvordan en som er så velutdannet, endte på landet.
Er du fra samme landsby som Cavender-familien?
Nei. Jeg vokste opp i Aylesbury.
Damen jeg arbeidet for, lot meg være til stede under barnas skolering.
Jeg begynte nylig ved Cavender House.
Og denne familien før det, er det en grunn til at du sluttet?
Fruen i huset og jeg hadde en uenighet.
En som jeg helst ikke vil diskutere.
Greit.
-Du dro fra Cavender House til Min hytte? -Ja.
Det var ikke meningen, men på veien ble det storm.
Og med Mr. Bridgertons skade kunne vi ikke dra videre.
Jeg håper ikke det ble for kjedelig da dere to satt innesperret der.
Crabtree-paret var selvsagt der. Men det var alt annet enn kjedelig.
Det var en av de lykkeligste ukene i mitt liv.
Jeg har alltid ønsket å se den delen av landet.
Bor familien din fortsatt i Aylesbury?
-Dessverre har foreldrene mine gått bort. -Jeg forstår.
Det var trist å høre.
Jeg vet at du anså posten som midlertidig.
Men vil du at den skal være permanent, kan du bli.
Pikene mine er svært glad i deg. Det er vi alle.
Takk, lady Bridgerton.
-Jeg skal vurdere det. -Bra.
Vær så snill, ta litt kake.
De er mye bedre når de er varme.
Det er noe som får meg til å ville beskytte henne.
Det virker nesten som om Sophie flykter fra noe.
Hva synes du om Alice Mondrich?
Hun er fantastisk. Jeg er glad hun ble med den kvelden.
Særlig fordi hun vil finne Benedicts dame.
Hun tror hun har en kandidat. Hun gjør noen videre undersøkelser.
Da liker jeg henne enda bedre.
Violet.
Jeg har et dilemma.
Jeg har en slags gave jeg vil gi til Mrs. Mondrich,
men hvis jeg gir den til henne, er det mer som en gave til meg selv.
Jeg vet at det er egoistisk, men kan jeg ikke ha noe for meg selv? Er det så galt?
Vil dette skade Mrs. Mondrich på noen måte?
Tvert imot. Det vil gagne henne. Hun vil ikke like det, men det vil det.
Og samtidig tror jeg det vil gagne meg enda mer.
Jeg er ofte bekymret for om det er egoistisk å ønske noe for meg selv.
Men jeg ønsker meg visse ting, og jeg burde ha dem.
Du burde ha dem.
Det er ikke egoistisk å ønske noe for deg selv.
Du har rett til å være så lykkelig eller fri som du vil.
Du har gjort så mye for så mange, Agatha.
Du har fortjent din lykke.
-Det har jeg. -Livet skal leves.
Høyere? Lavere?
Det ser riktig ut.
Jeg vil at alt skal være riktig før vi inviterer noen hit.
Har du tenkt å fortelle hva som motiverte besøket ditt den morgenen?
Jeg beklager. Jeg vet ikke hva som kom over meg.
Det vet ikke jeg heller, men jeg likte det.
Gjorde du det?
Jeg har behersket meg i privatlivet vårt av respekt for deg og ditt velbehag.
Men hvis du vil at vi skal være mer…
…uttrykksfulle sammen, etterkomme jeg det gjerne.
Jeg vil nok… etterkomme det også.
-Beklager, jeg skulle til å gå. -Nei.
Jeg mener at det trenger du ikke.
Ikke for min skyld.
Jeg beundret stjernene, eller prøvde å gjøre det.
Det er mange færre her enn ved Min hytte.
Ja. Det virker som verdens naturlige skjønnhet er nedtonet i Mayfair.
Jeg savner tiden vår på landet.
God natt.
Ikke dra din vei.
Jeg vil ikke at du skal det.
Moren din ba meg i dag om å bli permanent.
Og vil du det?
Helt siden jeg var barn, har jeg ønsket å være en del av en familie som din.
Selv å arbeide for en er en drøm.
Du fortjener mer, Sophie.
Jeg vet ikke om det er klokt av meg å bli.
Fordi?
Fordi…
Hvis du vil bli, skal jeg ikke ødelegge det for deg.
Nei.
God natt, Mr. Bridgerton.
Hennes Majestet liker at man neier dypt.
Og jeg skal snakke på våre vegne.
Du bør snakke bare når du blir snakket til.
Jeg visste ikke at et teselskap krevde så mye forberedelse.
Deres Majestet.
De husker Mrs. Alice Mondrich, hvis eldste sønn er arving til Kent-godset?
Mrs. Mondrich, fortell Hennes Majestet det du fortalte meg.
Deres Majestet. Jeg har en nabo som passer til beskrivelsen av den unge damen.
Og etter noen undersøkelser tror jeg det er henne.
Så det gjør du? Har du fortalt lady Bridgerton dette?
Jeg sendte et brev og informerte lady Bridgerton i morges.
La oss håpe at teorien din stemmer, Mrs. Mondrich.
Deres Majestet?
Ja.
Hun kan vel bli min nye hoffdame.
-Takk, Deres Majestet. -Du…
Du kan trekke deg tilbake.
Du kommer akkurat i tide for te og den siste Whistledown.
Kjære leser.
I det siste har det virket som Mayfairs store tjenerkrig
endelig begynner å roe seg.
Og i stillheten hungrer sosieteten etter ferske intriger.
Det har vært mye spekulasjon
om hvilken familie som planlegger å flytte inn ved siden av Bridgerton House.
Men når sant skal sies,
synes denne forfatteren at spekulasjonene er heller kjedsommelige.
Ønsker man seg ikke heller noe litt mer spennende?
Forstyrrer jeg?
Aldri.
Lady Danbury sendte et brev. Mrs. Mondrich har en nabo.
Hun har mørkt hår, hun dro fra byen like etter ballet, men er tilbake nå.
Og visstnok ga ikke foreldrene henne eller søsteren dansetimer.
Det er strålende! Det må være henne.
-Hun heter Miss Hollis. -Miss Hollis?
Med din tillatelse inviterer jeg henne og moren på te,
og du kan komme tilfeldig inn.
Kanskje det er best om vi unngår å nevne maskeraden eller hansken.
Jeg skal være selve symbolet på sjarm og eleganse.
Vær forsiktig.
Ptro.
Hun har et nytt lokale, og designene hennes denne sesongen er helt nydelige.
Vi kan dra dit, men ikke si det til pappa.
Beklager. Jeg visste ikke at du hadde selskap, mor.
Benedict, la meg presentere lady Hollis og hennes datter Miss Hollis.
Vil du sette deg?
Vokste du opp på landet?
Vi veksler mellom de to.
Jeg skal være her gjennom sesongen.
Men jeg savner den friske luften når vi er her.
Jeg er spesielt glad i friheten på landet, uten sosietetens vaktsomme blikk.
Hvilke andre interesser har du? Liker du å svømme?
Svømme?
Ja. I en innsjø, for eksempel.
Der det er rolig og grunt.
Eller i havet, som er stort og dypt.
Det høres nesten ut som en gåte, Mr. Bridgerton.
Jeg liker å svømme. Særlig i havet.
Vi har tilbrakt mange somre på kysten i Frankrike.
Jaså? Kan du fransk?
Enkelte lærere har sagt at uttalen min kunne vært bedre.
At jeg beveger kjeven for fort.
Jeg vil si meg uenig.
Jeg synes du snakker perfekt. Den som sa det, er en tosk.
-Så Frankrike? -Ja.
Colin har vært i Frankrike mange ganger. Han sier at det er vidunderlig der.
Kanskje han kan vise meg det.
Har noen lyst på mer te?
Hvor er Hazel eller Celia?
De er opptatt, så jeg insisterte på å hjelpe til, sir.
-Miss Hollis, mer te? -Hvis det ikke er for mye bry.
Hvor i Frankrike?
De sier været i Paris er fint. Veldig solfylt.
Kysten, antar jeg.
Vi har reist mye.
Det er litt varmt i Sør-Frankrike.
Ikke mer til meg.
-Pokker! -Benedict.
Jeg er så… Unnskyld.
La det være. La det være.
Jeg kommer tilbake med en ny kopp.
-Det er ganske sent, er det ikke? -Ja.
Kanskje vi skal dra. Vi har et familiearrangement å delta på i kveld.
For et vakkert hjem.
Jeg har alltid drømt om å besøke Bridgerton House.
Var du ikke her på maskeradeballet?
Jeg hadde tenkt å delta, men jeg ble syk og kunne ikke komme.
Med forkledningene trodde man nok at jeg var der.
Jeg er glad vi kunne oppfylle drømmen i dag.
Mr. Bridgerton.
-Kan jeg hjelpe deg? -Ikke vær dum.
Sophie, tilgi meg. Jeg visste ikke at du skulle servere te.
Hva så? Du er en herre.
Herrer møter passende damer. Jeg er tjener, og jeg rydder etterpå.
Det er sånn det er.
Men du skulle ikke trenge å se det.
Det er lite hjelpsomt når du sier sånne ting.
Enda mer når du fyller hodet mitt med dumme ideer, som du gjorde i går.
Jeg vil ikke beile Miss Hollis.
-Hun kan ikke sammenlignes. -Med hva?
Hvorfor er du alltid her?
Hvor enn jeg vender meg, der er du. Dette er den beste posten jeg har hatt.
Men jeg kan ikke bli hvis du bor her og ødelegger det. Du ødelegger alt.
Skal ikke ungkarer bo i ungkarsboligen?
Kanskje jeg skal begynne å tilbringe mer tid der.
Hvis det er mer komfortabelt for deg.
Kanskje du burde det.
Vær så snill.
Da drar jeg.
Og jeg skal komme tilbake så sjelden som mulig.
Takk.
Det ville være dumt av deg ikke å gjøre det.
Hva da?
Å beile Miss Hollis. Hun virker hyggelig.
En perfekt fantasi.
Ja visst, sir.
Det burde holde.
John!
Francesca.
Ja?
Du trenger ikke å gjøre det.
Gjøre hva?
Du trenger ikke å forstille deg for min skyld.
Du nådde ikke klimaks, gjorde du vel?
Nei.
Det gjorde jeg ikke.
Og jeg løy for deg. Jeg har ikke det. Noensinne.
Det er nok grunnen til at vi ikke venter barn.
-Jeg vet ikke hva som er galt med meg. -Det er ikke noe galt med deg.
Hvordan følte du deg før…
Liksom-klimakset?
Jeg kjente…
…deilige…
…kriblende følelser.
Varme.
Bra.
Jeg føler at når vi er sammen,
er det ikke bare fordi jeg ønsker meg barn.
Når vi er sammen, føler jeg at jeg kommer nærmere deg,
med kroppen, selvsagt, men…
Også med hjertet.
Hva enn du ønsker deg i livet, skal jeg alltid strebe etter å gi deg det.
Barn.
Klimaks.
Men jeg håper du vet at du er helt riktig som du er.
Vi er riktige som vi er nå.
Og vi har all verdens tid til resten.
Hun kommer snart ned.
Hun har ikke sagt et ord siden sist hun møtte deg.
Det er sånn hun er når hun er sint. Og jeg vet at hun ikke er sint på meg.
Nei, det er hun ikke.
Det er tidlig for visitter, lady Danbury.
-Jeg… Jeg ville forklare. -Det er ingenting å forklare.
-Jeg vil at noen forklarer. -Jeg vil ikke bli dronningens hoffdame.
Det er… Vil du ikke bli hoffdame?
-Hvorfor ikke? -Jeg vil ikke.
Men hvorfor? Vet du hvorfor?
Sier du nei fordi jeg ikke spurte deg, eller fordi du er redd?
Hun spurte ikke. Hun kastet meg til Hennes Majestet.
Fordi du måtte være rolig.
Du ville vært redd, vandret inn og ødelagt den beste gaven du kunne fått.
Gave?
Som jeg sa, å være hoffdame er en ære. En som de fleste bare kunne drømt om.
Jeg har ikke drømt om det.
Du drømte ikke om Kent House, men her er du.
Du trenger ikke å drømme om noe for å si ja.
Du trenger bare muligheten til å bevise at du er verdig.
Og du er verdig, Alice.
Du er akkurat det hun trenger.
Se hvordan du krangler med meg. Du vil ikke gi etter.
Du er intelligent og har god karakter.
-Jeg er ikke født inn i denne verdenen. -Nettopp. Du er ikke født inn i den.
Du er annerledes, og kanskje bedre fordi du har vært på den andre siden.
Jeg har vært på den andre siden, men da jeg kom inn,
nektet jeg å være annet enn ustoppelig.
Og du kan være ustoppelig stående bak dronningen.
Se på den verdenen jeg har hjulpet henne å skape.
Du er ikke som de andre hoffdamene.
Du vil utfordre henne. Fortelle henne sannheten.
Du vil huske at hun er dronningen, men ikke alltid behandle henne som dronningen.
Det er det hun trenger. Det er sånn du gjør deg fortjent til vennskapet hennes.
Jeg vil ikke…
Venn med dronningen?
Jeg kan ikke fylle dine sko.
Jeg ber deg ikke om å fylle mine sko.
Jeg ber deg om å tjene din dronning og ditt land, og få deg dine egne sko.
Jeg sier deg, Alice,
at du skal vokse.
Francesca sa at du takket nei til invitasjonen i kveld,
og forlot Bridgerton House i en fart i går kveld.
-Hører de to tingene sammen? -Jeg vil bare ha litt tid for meg selv.
Jeg beklager at Miss Hollis ikke er sølvdamen din.
Det er greit.
Jeg tror det er på tide å avslutte jakten. Jeg vet ikke om hun engang eksisterer.
Kanskje ikke. I hvert fall ikke på den måten du har forestilt deg.
Kanskje det var derfor du likte henne.
Du har alltid hatt en tendens til å jakte på fantasier.
Du er god til å få opp humøret mitt.
Vi alle jakter på fantasier.
Jeg venter fortsatt å se faren din rundt hvert hjørne.
Men virkeligheten er der kjærligheten vokser.
Virkeligheten nærer hjertet ditt.
Man kan gjerne drømme, men Benedict, du kan bare jakte på det innbilte.
Det kommer andre du finner en gnist med.
Unge damer i sosieteten i sølv eller noe annet.
Stol på meg.
Jeg tapte den runden med vilje fordi jeg visste at jeg ville tape.
Du er fascinerende.
Jeg vet at dere har pause, men i stedet vil jeg at dere tar kvelden fri.
Familien er i Kilmartin House eller ellers opptatt.
Men dere kan ikke bli her. Jeg vil ha alle ut av huset.
Greit.
Sophie.
Kanskje det endelig er på tide at du blir med oss til vertshuset.
Jeg tror jeg skal det.
-Gjett hvem jeg overtalte til å komme? -Ja!
Sophie!
Mrs. Wilson. Jeg ville si at jeg har bestemt meg for å bli i Bridgerton House.
Det er jeg glad for. Du er verdsatt her. Veldig.
Skal vi si noe?
Takk for at dere kom.
Jeg beklager at vi ikke har invitert før. Vi ville sørge for at alt var i orden.
Og alt er i orden nå.
-Jeg trodde moren vår skulle komme. -Ja. Denne kvelden var hennes idé.
Hun er visst syk.
-Og hvor er Benedict? -Kanskje han har samme sykdom.
Har ikke Francesca arrangert alt perfekt? Jeg gleder meg til å ha mitt eget hjem.
Ikke mas om bragder og innredning og ekteskap igjen.
Jeg orker ikke å høre mer om det.
Vet du… I det siste har jeg tenkt at du er interessert i alle andre enn meg.
Men jeg begynner å lure på om du bare er interessert i deg selv.
Mylord, det er en gjest til.
-Jeg håper dere har savnet meg. -Michaela! Hvorfor i all verden kjører du?
Kuskens mage tåler visstnok ikke lange reiser.
-Gi ham vann og en bøtte. -Ja vel, ma'am.
For en hyggelig overraskelse.
Er det det? Du ser ut som du har sett et spøkelse.
Kom hit.
Du kan komme inn.
Mrs. Wilson sa at du serverte te et nytt sted.
Dette er nytt.
Det er det.
Skal jeg forstå at det betyr…
Jeg er teen du får servert.
-Vi kan ta det sakte. -Kle av deg.
Vi har en frikveld.
-Det gjør jeg sikkert. -Det er så morsomt!
Jeg har glemt myntpungen på rommet mitt. Jeg møter dere på vertshuset.
Sophie?
Hva gjør du…
Jeg trodde du…
Hvis du vil at jeg skal dra, gjør jeg det.
Men sannheten er
at jeg holder meg borte fordi du fortærer meg.
Øynene mine søker etter deg i alle rom jeg går inn i. Hjertet hamrer når du er nær.
Virkeligheten med deg er mer fristende enn noen fantasi kan være,
og en jeg ikke kan leve uten.
Benedict.
Jeg mente det med at du fortjener bedre.
Og jeg vil gi deg det. Og mer.
Sophie.
Bli elskerinnen min.
Kommer du, Sophie? Vi venter på deg.
En vis mann sa en gang
at hele verden er en scene der alle har en rolle å spille.
Lenge spilte roller kan så visst etter en stund føles kvelende.
Hva? Hva er det?
Ingenting. Jeg er bare…
Lykkelig.
Men hva skjer når noen bestemmer seg for å spille et nytt spill?
Vil det skape noe uventet?
-Det var på tide. -Klare?
Eller vil det skape…
Jeg har alltid villet bo ved Grosvenor Square.
Velkommen tilbake, ma'am.
…noe verre enn man kunne ha forestilt seg?
Tekst: Evy Hvidsten