EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Jag är journalist från Nya Zeeland.
Jag har alltid dragits till livets märkligare sidor.
Därför vill jag undersöka den mörka turismen
ett globalt fenomen där folk vill ha nåt utöver det vanliga...
...och semestrar i krigszoner...
...katastrofplatser och andra udda resmål.
Jag är intresserad av det galna, det makabra och det morbida.
Jag reser runt världen och letar efter de ultimata mörka turistmålen.
Min första resa tar mig till Latinamerika.
Ut, demon!
I Mexico City träffar jag folk besatta av onda andar.
Är det inte väldigt högt?
Jag åker till Colombia för att komma nära Pablo Escobar...
-Hoppsan. -...och grillar hans torped.
Har du nånsin gått till en psykolog? Eller gått i terapi?
Och jag tar mig tillbaka över gränsen till USA...
...på det svåra sättet.
Jag är David Farrier, och den här resan innehåller mer än 80 procent död.
LATINAMERIKA
Min första anhalt är Colombia och staden Medellin
som är ökänd för narkotikabossen Pablo Escobars kokainimperium.
Jag åker på en knarkrundtur med en Pablo-dubbelgångare
som gör skumma affärer med en walkie-talkie från 90-talet.
Om han inte förstår vad jag säger
ska jag döda hans mamma, hans pappa och hans mormor.
Om hans mormor redan är död gräver jag upp henne och dödar henne igen.
Det är en av mitt livs mest bisarra taxiresor.
Jag ska döda hans hund.
Om han inte har en köper jag en åt honom När han väl älskar den dödar jag den med.
Knarkturismen är en av de senaste trenderna inom mörk turism.
Jag ska utforska den industri som har vuxit upp ur Pablos aska
och prata med dem som tjänar pengar på hans mörka förflutna.
Pablos skumma dubbelgångare har släppt av mig i området som döpts efter honom.
Barrio Pablo Escobar ligger på en sluttning
och hålls ihop av en labyrint av trappor.
Det finns målade altaren åt kokainkungen överallt.
Det är märkligt att han är en lokalkändis
med tanke på allt kaos han har skapat.
Pablo Escobar började sälja kokain på 1970-talet.
På 80-talet hade han gjort Colombia till världens mordhuvudstad
när han slaktade tusentals människor som stod i vägen för honom.
Pablo fick själv en våldsam död.
Han sköts på ett tak i Medellin 1993.
Innan jag börjar mitt äventyr här
vill jag veta varför folket i Barrio Pablo Escobar hyllar honom.
Det är ett av stadens fattigaste och mest kriminella områden
och folk här sägs vara våldsamma.
Många har starka åsikter om Pablo.
Vad tycker folk här om Pablo Escobar?
Han grundade området. Han byggde de flesta av husen.
Jag är uppvuxen här. Han gav ett hus till min mor och mormor.
Innan det levde vi på en soptipp. Hur kan jag inte älska honom?
Pablo Escobar är områdets Robin Hood
men vad säger Medellins andra invånare, som såg honom som en skurk?
Escobar dödade över tusen poliser
och jag ska träffa Carlos, som stod på frontlinjen då.
Jag undrar hur tusan han överlevde.
-Det där är jag när jag var polis. -Du är runt 20 år gammal.
-Ja, i 20-årsåldern. -Och dina kollegor.
Hur många lever fortfarande, tror du?
Med cheferna är det nog fem.
-Bara fem som har överlevt? -Ja, fem, från den tiden.
Hur överlevde du?
Många poliser var korrumperade och jobbade för kartellen.
Men det är en annan sak när de säger "Plata o plomo."
"Pengar eller en kula."
Så... Om de inte kan köpa dig dödar de dig.
-Så du var korrumperad? -Ja. Jag tjänade bra på Pablo Escobar.
-Jag träffade honom aldrig. -Okej. Men du fick betalt.
Jag tog pengarna för att överleva.
Så du lever nu för att du tog Pablos pengar.
Carlos tog mutor från Pablo, och jag förstår honom.
Och ironiskt nog tjänar han fortfarande pengar på Pablo.
Jag måste vara ärlig. Jag gör Pablo-rundturer.
Du... Gör du Pablo Escobar-rundturer?
Ja, Pablo Escobar-rundturer.
Människor tjänar mer pengar nu när Pablo Escobar är död än när han levde.
Titta, Pablo Escobar. Jag vinner. Du är bara ett skelett under jorden.
Jag måste säga en sak, Pablo.
"Tack så mycket. Just nu tjänar jag pengar i ditt namn."
Pablo skulle vara stolt över alla som tjänar pengar på honom.
Han gillade att tjäna pengar, och han var bra på det.
Han gick från att ha varit en småtjuv till att bli en miljardär.
Jag ska till en rik förort där Pablos gamla lägenhet lär vara till salu.
Det är en perfekt möjlighet att få en glimt av Pablos lyxliv.
Lägenhetens ägare, Claudia, var Pablos svägerska.
Hon var gift med hans bror, Roberto, när hon var skönhetsdrottning.
Du ser fantastisk ut. Fortfarande. Det är ingen större skillnad.
Tack.
-Det är märkligt, men häftigt. -Tack.
Hennes utseende må inte ha förändrats, men livet i lägenheten har det.
Claudia är nu skild från Roberto. Nu är det bara hon och hundarna.
-Behövs munkorgarna? -Ja. De är väldigt svartsjuka.
Okej.
Vanessa, vi behöver en kedja till.
Så de kan bitas lite?
Kanske.
Går det bra?
Vänta... Okej!
Hejsan. Hejsan.
Så stora ni är!
Nej.
Det är stora grabbar.
Hejsan, killar.
-Wow... Så vackra de är. -Sitt.
Sitt.
Kan man klappa dem på huvudet?
Hejsan.
Nej! Sitt.
Sitt.
Nej, Aron.
Är de dina enda hundar?
Nej, jag har sju.
Trevligt att träffas.
Om man har varit gift med en Escobar kan man behöva mycket beskydd.
Det var här raketen träffade.
-Var det här de försökte... -Ja.
...spränga lägenheten?
Ja. De försökte döda Pablo under knarkkrigen.
Det är konstigt att tänka på hur vansinnigt allt var då.
Det var som en film.
Men plötsligt förändrades allting.
Pablo är borta, men arvet efter honom finns kvar.
-Här inne, David. -Oj, här finns mer.
Hade han några hemliga utrymmen eller gömställen?
Ja.
Vi ska lyfta upp den...
Jösses. Titta där.
Gömmer du inget där själv?
-Nej! -Är det tomt?
Du berättar inte om dem där du gömmer saker.
Badrummet! Du måste se badrummet. -Var det Pablos badrum också? -Ja.
Badrummet har inte förändrats. Det är en tidskapsel från 90-talet.
Stål och marmor.
Hela badrummet såg ut så här, till och med garderoben.
Badrummet såg också ut så här.
Golvet, taket, dörren...
Hela rummet såg ut så här.
Det försiggick ganska ökända saker här inne, eller hur?
Ja.
Jag vill flytta till ett hus. Jag vill inte behålla lägenheten.
Därför säljer jag den. Förhoppningsvis vill nån köpa den.
Jag vill ha 750 000 dollar för den.
Det låter rimligt.
Lite över min budget, men...
Jag önskade Claudia lycka till med försäljningen
när jag beger mig till ett annat av Pablos hus.
Stadens främsta knarkturistmål.
Högt uppe på en kulle, med en fantastisk utsikt
byggde Pablo Escobar sitt eget femstjärniga fängelse, La Catedral.
I stället för att lämnas ut till USA
förhandlade Pablo med Colombias regering
och flyttade in i fängelset för att avtjäna fem år.
Precis som lägenheten utrustades fängelset med det senaste på 90-talet
och han delade lyxfängelset med skönhetsdrottningar och sina närmaste män.
Popeye var Pablo Escobars mest pålitliga torped.
Han dödade över 250 människor åt sin chef, till och med hans egen flickvän.
Han satt inspärrad i 22 år och är nu en stor stjärna på Youtube.
Jag träffar honom på fängelseområde när han spelar in en ny video.
Jag har fått den bästa knarkturistguiden.
Mina fans på Instagram, Youtube, Facebook och Twitter, jag välkomnar er!
I dag ska vi prata om La Catedral.
Här satt Pablo Emilio Escobar Gaviria
och hans bästa soldater, däribland jag
i 13 och en halv månad.
Popeye säger att han har sonat sina brott och är en ny man.
Du har avtjänat ditt straff
men ångrar du det du gjorde och att du dödade så många?
Jag ångrar verkligen allt.
Jag har grått hår nu.
Jag har lärt mig att när man är bland människor som behandlar en väl...
Att döda är inte värt det. Ingen beundrar mig för att jag var en mördare
utan för att jag har förändrats. Jag har avtjänat mitt straff.
Jag vill bara tillbaka in i samhället. Folk på gatan står bakom mig.
Om jag inte kan gå ut och få ett hederligt jobb
då får jag väl hämta mitt vapen.
Jag... Okej. Hämta inte ditt vapen. Jag tror inte att du ska fundera på det.
Du har gjort det.
Lämna vapnet... Lämna vapnen bakom dig.
På vägen upp till fängelset
känner jag att han ångrar att han har dödat hundratals människor.
Men han är besatt av dem som inte tror att han har förändrats.
Varför skulle man trakassera en mördare som kan skjuta dig i huvudet?
Jag försöker förändras, så varför besvärar de mig?
Jag är inte rädd för att dö eller för de maskarna. Maskar, insekter, kackerlackor, mortadella, gonorré
rövhål, bög, trefaldig son av en hora. Jag kan alla förolämpningar.
Han har ett målande språk, och hans svordomar har lockat en publik.
Några knarkturister från New York ville se Pablos fängelse.
De hade inte förväntat sig Popeye, och de blir överväldigade.
Han är världsberömd.
Vad tycker ni om hela historien?
Det de gjorde var fruktansvärt, men...
Vissa älskar honom, andra hatar honom.
Var står du?
-Bra fråga. -Det var en bra fråga.
Jag vill bara veta hur det var. Det är nog allt.
Det är galet. Det är som en dröm. Det här är ju Popeye.
Jag tror att de älskade honom.
Så märkligt...
Det är märkligt med hjältedyrkan för nån som har gjort så många vidriga saker.
Han dödade sin egen flickvän.
Min privata rundtur fortsätter genom det vildvuxna fängelseområdet
och Popeye blir upphetsad när vi kommer till ett av sovrummen.
Det var hit skönhetsdrottningarna kom för att tillbringa natten.
De vackraste kvinnorna från Colombia och hela världen.
Här hade vi en öppen eld, och jag hämtade Pablos dricka.
Men han drack bara ett halvt glas öl och en halv marijuanacigarett.
-Sen tog han med sig en flicka. -Det är som Playboy-huset.
Festerna handlade inte om att dricka sprit eller ta kokain.
Det var bara lite marijuana och sen våldsamt sex.
Jag förstår vad det där betyder.
En krigare som Pablo Escobar äter med sina män
Hans män är med honom i orgier och i strid.
Det är en känslig fråga, men jag måste veta.
-Var ni där och gjorde det samtidigt? -Det var som ett smörgåsbord av kukar.
Vi var täckta av mer fitta än när vi föddes.
Ett smörgåsbord av kukar...
Popeye var i form. Han var rentav charmerande.
Under rundturen måste jag påminna mig själv
att jag är med Pablo Escobars hårdhudade lönnmördare.
Du dödade människor här på området, va?
Ja, jag skar dem i småbitar.
Sen brände vi dem. Jag bara skojar.
Nej, jag vill inte skoja om det här.
Fråga om han vill bli änkling.
Problemet är att du är så trevlig, men du pratar om att skära upp kroppar...
Det är inte roligt.
Du dödade din flickvän.
Det är helt sjukt.
-Hoppsan. -Ta det lugnt, det är okej.
Rundturen tar en annan vändning när Popeye tar fram en pistol.
Är det en sån pistol som du använde... när du dödade människor?
Det är lätt att köpa en pistol, men nån måste skjuta.
Nu vill han visa sin skådespelartalang i en actionscen som han har skrivit.
Popeye spelar en version av honom själv
en före detta fängelsekund som bråkar med en gangster.
Oj, oj, oj... Titta vad jag hittade!
Den har ett par ögon.
Hur är det, bög?
-Hur är det själv, gamla hund? -Vad gör du på mitt berg?
Vet du vad man har vapen till? Att göra män jämlika.
Det var kusligt övertygande. Det syntes att det inte var första gången.
Det där var...
Det var bra.
Tror jag.
Precis som på riktigt.
Torpeden!
Popeye verkar njuta av att spela sitt gamla onda jag igen.
Det är märkligt att alla är så blasé kring det här.
Det är som ett stort skämt.
Men folk älskar det, eller hur? Folk vill träffa dig och prata med dig.
Jag pratar med dig.
Jag vet inte hur jag ska hantera Popeyes nya roll.
Lönnmördaren som gör sitt mörka förflutna till underhållning.
Det är särskilt en sak som stör mig.
En sak som jag inte förstår...
Du dyrkar Pablo och han betydde mycket för dig, men...
Han tvingade dig att döda din flickvän. Då hade jag sagt:
"Nej. Aldrig i livet."
Hon förrådde Pablo Escobar genom att avslöja honom.
Han fick veta det och beordrade mig att döda henne.
Hon gick emot Pablo och utnyttjade mig. Jag var tvungen att avrätta henne.
Titta på den här vackra staden. Den ligger på en kyrkogård med hundratusentals offer.
Det här är enda sättet att komma ur fattigdom.
Du förstår aldrig. Vi kommer från olika världar.
Jag kommer från våld, blod och fängelser.
Det här ger mig makt - min pistol.
Popeye måste ha blivit svårt störd av att vara Pablos torped.
Har du nånsin träffat en psykolog? Har du gått i terapi?
Jag träffar en psykolog ibland. Jag kanske kan ge dig deras nummer.
Jag pratar med min svarta skönhet här. Hon är min terapeut.
Vi gör på olika sätt.
Vi gör på väldigt olika sätt, du och jag.
Du kan få numret till min psykolog!
Det vill jag inte ha. Jag vill inte ha deras nummer.
Jag vill inte gilla dig, men det gör jag. De varnade mig för det.
Du är en väldigt älskvärd man som har gjort fruktansvärda saker.
Det känns fel att bli charmad av en brutal lönnmördare.
Jag är inte övertygad om att Popeye har ångrat sig.
Han verkar inte komma undan skuggan av en sen länge död knarkkung
som de flesta som jag träffar här.
Jag har upptäckt att arvet efter Pablo Escobar lever kvar här i Medellin.
Från värstingarna och skönhetsdrottningarna i hans hus
till dem som tjänar pengar på knarkturism och hans namn.
Jag åker till Mexiko
och den största metropolen på västra halvklotet: Mexico City.
Jag anländer på de dödas dag.
Miljoner mexikaner går till kyrkogårdarna för att umgås med sina dödas själar.
Det är ett perfekt sammanhang för en mörk turist.
Men jag vill gräva djupare än läskiga masker och ansiktsmålningar.
Jag har hört talas om en ny mörk besatthet i Mexiko:
En kult som heter Santa Muerte, som tillber dödens helgon.
Jag vill veta vem som tillber ett skelett i en kappa med huva.
Och varför.
Santa Muerte-religionen blir allt populärare
med tusentals altare på bakgårdar, men den är förbjuden av kyrkan.
Innan jag påbörjar min religiösa resa tänkte jag be en präst om råd.
Nästa morgon går jag till en kyrka där prästen förrättar en exorcism.
Han var mitt uppe i det, med ett gäng onda andar.
Vad är det som händer?
Hon kom in med sin mor, men jag såg en ond ande i henne.
Jag har aldrig sett en exorcism. Jag undrar om grannarna klagar.
Är det inte väldigt högt?
-Är det hit man kommer för exorcism? -Precis.
Jag undrar hur många som har kräkts i den hinken.
Exorcisten är inte nådig mot dem som tillber Santa Muerte. Santa Muerte är ett satanistiskt påfund.
Gängen i Mexiko, knarklangare
tjuvar, våldtäktsmän, samhällets värsta
de tillber alla Santa Muerte.
Det värsta är människooffren.
Sa du människooffer?
Men jag fick inget svar. Han blev distraherad
av en kvinna med en misstänkt tatuering, och påbörjade ett regelrätt förhör.
Följer du Santa Muerte? Får vi titta på den här?
Det är en Santa Muerte-tatuering.
Är det en Santa Muerte-tatuering?
Ja, en Santa Muerte-tatuering.
Kvinnan hade tagit med sin son som tillber Santa Muerte
men han sprang när han såg kyrkan.
Innan hon visste vad som hände var hon omringad av heliga krigare.
De ville fördriva demonen som de misstänkte fanns i henne.
Det blir allt kusligare
och jag är rädd att de kommer att fördriva hennes maginnehåll.
Försvinn! I Jehovas namn beordrar jag dig att försvinna!
Men demonen går ingenstans
trots att de försöker med alla trick de kan.
Exorcisten håller på att kasta in handduken
men plötsligt blir exorcismen mycket mer fysisk.
Hon är på golvet. De hamnar alltid på golvet.
I den helige andes namn fördriver jag dig.
Det här är hemskt.
Hon verkar ha ont på riktigt.
Jag undrar hur mycket som orsakas av den handpåläggning som nu pågår.
Hon säger att den inte försvinner om du inte drar ut den.
Det verkar fungera, och demonen blir äntligen fri.
-Försvinn! -Försvinn!
Jag vet inte vad jag ska tro om det här.
Jag såg inga demoner flyga ut.
Jag är bara glad att pärsen är över.
-Fri från alla det ondas härskare. -Fri från alla det ondas härskare.
Trots varningarna lyckades inte exorcisten avskräcka mig
från att undersöka Santa Muertes värld.
Han erbjöd att välsigna mig som skydd.
Efter det jag precis har sett kan jag nog behöva det.
-Amen. -Amen.
Men jag vill ändå fortsätta.
Jag vill veta mer om Santa Muerte och hennes anhängare.
Jag har hittat guiden Christian, som ska ta mig till dem.
Han har kontakter i deras värld. Vi är på vät till Santa Muerte-fästet i Tepito.
Nån kommer att dö i kväll.
Det känner man. Det är som att djävulen är ute i kväll.
Tepito är ett område för utstötta, tjuvar, de fattiga och bortglömda.
Bara här.
I den undre världen är Santa Muerte deras heliga maskot.
Vi kommer lagom till Santa Muerte-dyrkarnas pilgrimsfärd.
De går på knä för att sona sina synder.
Deras smärtsamma väg går till ett altare som först dök upp år 2001.
En kvinna i området, Dona Queta
bestämde sig för att ställa ut sin Santa Muerte-staty på trottoaren.
Det är dagen efter de dödas dag.
I Tepito är festligheterna i full gång.
Men de firar på ett helt annat sätt.
En gång om året firar de dödens jungfru, och här är hennes medhjälpare.
Jag heter David. Trevligt att träffas.
Jag har haft problem hela mitt liv. Jag blev påkörd men hon räddade mig.
-Han säger att han blev påkörd... -Blev du påkörd?
Den allra heligaste Santa Muerte säger:
"I faderns, sonens och den helige andes namn..."
Gemensamt för många tillbedjare är att de har levt hårda liv.
De tackar Santa Muerte för att de lever.
Jag kände att jag borde delta och offra vid hennes berömda altare.
Christian säger att sprit är populärt.
Hon gillar starka drycker och att röka på lite ibland.
Vi har ett ljus, alkohol, marijuana... Wow...
Marijuanan är det bästa.
Tack.
-Det var inte planerat, men... -Det bara händer.
Det var det jag sa.
I faderns, sonens och den helige andes namn... Amen.
Jag har druckit bensinsmakande mescal och offrat gräs till Santa Muerte.
Nu vill jag träffa kvinnan bakom altaret. Hon som startade alltihop. Dona Queta.
Christian och jag tar en staty som vi ska be henne välsigna.
Dona Queta, jag heter David.
Hon var inte som jag trodde.
Jag tog med den här också.
Jag tänkte att du kanske kunde välsigna henne, eller...
-Hon säger att du ska hålla den. -Okej. Ska man hålla den så här?
Hon tar ut nåt slags helig luftrenare
och börjar välsigna min staty.
Är det så himlen doftar?
Eller helvetet?
Det är lite märkligt att hålla den här...
Där jag kommer från firar vi inte döden så här.
För mig är det här ganska läskigt.
Vi tycker om döden, men för oss alla kommer Gud först.
Hon är god, inte ond. Är det det du säger?
Det är inget ont, säger hon.
Hon tar hand om oss alla, säger hon.
Hon är så vacker.
Tack.
Jag kände mig genast trygg.
Hon ber oss följa med till hennes personliga altare.
Det är som ett magiskt rum med mörka prylar och konstiga statyer.
Dona Queta är som vilken mormor som helst, men hon delar inte ut kakor
utan visar oss sin samling av bisarra statyer av döden.
Hon är cool.
Hur är det att bo här i området? Jag hör bara att det är så farligt.
Hon säger att hon inte tänker ljuga.
Vi lever som vi vill leva.
Alla gör precis vad fan vi vill.
Det är ingen som muckar med dig.
Hon säger. "Tänk inte ens tanken, för fan." Det märks. Du är en stark kvinna.
Var det ett foto av din man där nere?
Finns han här nånstans, eller...
Han är här och tar hand om mig.
Han har varit död i ett och ett halvt år.
Men hans ande är här.
Hon säger: "Han har ingenstans att ta vägen. Han ska fan vara här.
Han ska ta hand om mig."
Vad hände?
Han blev rånad.
Jag är ledsen.
Det är bara så det är.
Det är sant. Det är skrämmande, men du klarar det nog bättre än jag.
Det vackraste sättet att leva i vår värld är att leva utan fruktan.
Att bara leva lyckligt. När man dör har man inte tid att leva.
-Hon har en poäng... -Jag håller med.
Och jag har cancer, men jag är lycklig.
Jag älskar min cancer.
Hon älskar sin cancer...
Den lärde henne att leva.
Det är min cancer.
Det är den mest positiva syn på cancer som jag nånsin har sett.
När det handlar om att möta döden är Dona Queta otroligt positiv.
Jag blir ödmjuk i hennes närhet. Många har kommit hit för att uppleva det.
Dona Queta har fått mig att inse
att Santa Muerte inte handlar om att tillbedja döden.
Det handlar om att inte frukta döden.
-Hon kom för att skälla ut honom. -På allvar? Säger hon till honom?
Hon säger: "Fan ta er, ni är helt jävla galna."
Folk ställer sig i kö för de enorma tårtor som hon bjuder på varje år.
Det har vuxit upp ett helt samhälle runt Dona Quetas altare.
Hon är som Tepitos översteprästinna.
Kön till tårtorna börjar där borta.
De här tårtorna är otroliga. De är så stora.
Jag kom hit för att hitta en ond dödskult
men jag hittade en grupp utstötta som får styrka av sin tro.
Jag blir alltid nervös när jag skär tårta, men jag gör ett försök.
De tillber inte nånting ont. De är bara inte rädda för att se döden i ansiktet.
Det var gott.
Och de äter dödstårta.
Tårta kan aldrig vara nåt ont.
Det är dags att lämna Mexiko.
Turister kanske tar ett sista dopp i poolen
eller tar en sista tequila före planet hem.
Jag vill inte lämna Mexiko på det enkla sättet.
Jag åker 160 mil norrut till gränsen mot USA
för att se hur illegala invandrare har det
när de försöker fly Mexiko och skapa ett nytt liv.
Jag har hört om en rundtur där illegala migranter blir en turistupplevelse.
Jag vill veta hur en sån resa känns och hur realistisk den här rundturen är.
President Trump sa att han ville bygga en mur, men här finns ju redan en.
Det är mer som ett staket, och det är inte färdigt.
Det här kommer att bli enkelt.
Ner på marken!
Klockan är sju och jag ligger på marken i en liten stad mitt ute i ingenstans.
Det är väldigt kallt. Oj, förlåt.
De flesta turister ligger och sover i varma hotellsängar.
Inga fler svar eller frågor. I dag är det ingen lek.
Jag blir åthutad av en maskerad man, som vill bli kallad "Befälhavaren".
Floden är farlig.
18 meter djup, 15 meter bred, 150 kilometer i timmen.
Det börjar som ett militärläger.
Befälhavaren har varit människosmugglare.
Han har sett otaliga människor misslyckas och dö på väg över gränsen.
Han vill visa hur farligt det är att ta sig över gränsen.
Han vill avskräcka lokalbefolkningen.
I gryningsljuset kan jag se mina medresenärer.
Det är några utlänningar som jag
men också några mexikanska mörka turister.
-Är floden 18 meter djup? -150 kilometer i timmen.
-15 meter bred. -Vi kommer alltså att dö.
Riktiga migranter betalar runt 3 000 dollar till människosmugglare
för att ta dem över gränsen.
Den här rundturen kostar bara 50 dollar.
-Den som inte betalar dör. -Okej. Jag vill inte dö.
Vår befälhavare tar sin roll på största allvar.
Nervösa ger vi oss av.
Det blir spännande nästan direkt på vår sex timmar långa resa till gränsen.
Jävlar.
Jag vet inte var de kommer från, men skotten låter äkta.
Hur äkta kommer det att bli?
Jag vet inte om det bara är Mexiko.
Jag är väldigt nervös, och jag vet inte vad som pågår.
Vem skjuter på oss?
Det ska vi snart få veta.
Ner! Ner!
Det är tydligen ganska vanligt att bli rånad på väg till gränsen.
Jag glömmer att det är en rundtur.
Väldigt äkta.
Ställ er upp! Upp!
Upp och stå!
Jag ber befälhavaren om råd.
Vad händer?
Jag borde ha hållit tyst. Jag vet inte vad du vill...
Du kan ta den.
Jag vet inte hur jag ska reagera. Det här verkar helgalet.
-Skratta inte. -Bara engelska. Inte spanska.
Det är en märklig blandning av amatörteater och våldsam verklighet.
Var är drogerna? Är det allt?
Till slut försvinner busarna, och befälhavaren samlar ihop oss.
VI är i säkerhet, men låtsasanfallet har påverkat oss.
Max gav till och med bort en platinaring som är värd 3 000 dollar.
-Är din ring borta? Gav du bort den? -Så att han skulle sluta slå dig.
-Det var snällt. -Jag vet.
Ge dem inget mer.
När vi fortsätter pratar jag med Andreas från Mexico City.
Han säger att det här var mycket tuffare än han trodde.
De där gevären skrämde livet ur mig.
Man kan inte hjälpa det.
Det var som "Fan!" Jag kunde inte låta bli att säga "Fan!"
Man måste vara väldigt desperat för att riskera livet för att ta sig över gränsen.
Det har bara gått två timmar
så vi ska gå i vildmarken i fyra timmar till innan vi når gränsen.
Nu blir det berg.
Vi är trötta och hungriga.
Men riktiga migranter har mycket värre saker att oroa sig för.
Brutala knarkhandlare stryker omkring i gränsområdena
och letar efter desperata migranter att råna, våldta och mörda.
Vi tar en paus. Vi är nervösa inför vad som ska hända.
Du har redan blivit slagen. Vad mer ska hända?
Ja... Jag vet inte.
Hallå!
Vad händer nu?
Här kommer knarkhandlarna.
Om nån försöker fly skjuter jag!
De är elakare och mer dramatiska än sina yngre gangsterkollegor.
Upp med er!
Det såg inte bra ut.
Plötsligt är min väska full med låtsasnarkotika...
Vad är det som händer?
...och jag anklagas för att
-Va? -Varför har du allt det här?
-Varför har du alla droger? -Vad då?
Jag kunde ha sagt att de var mina...
Vi ska inte ha droger med oss.
...men jag rycks med och börjar improvisera.
-Är det dina? -Nej, hans.
Jag förråder vår befälhavare.
De är hans. Han där.
Nej, döda honom inte!
Förlåt, befälhavaren.
Resten av gruppen tyckte inte om min dramatiska improvisation.
Vi verkar alla ha ryckts med i dramat.
Varför gjorde du så?
Jag fick panik.
Det är helt otroligt. Du gav dem våra droger. Varför det?
Alla är trötta och nedslagna.
Det börjar bli lite jobbigt.
Om ni inte vill gå kan ni stanna här. Jag bryr mig inte. Okej?
Om nån vill stanna kan de stanna. I morgon blir ni uppätna av prärievargar.
Befälhavaren har satt saker i perspektiv.
Vi börjar inse hur det är för riktiga illegala invandrare.
Det är svårt att förstå att folk gör det här på riktigt.
-Vi gör det bara... -Det är blandade känslor.
Man gör det för skojs skull men samtidigt är det som: "Fan..."
Om deras vatten tar slut dör de.
Ja. Vi kan bara plocka fram en müslibar närhelst vi vill ha en.
Man undrar verkligen...
Om de är villiga att riskera sina liv och gå igenom allt det här
så måste de verkligen ha det hemskt i sitt eget land.
-Vi är ganska privilegierade. -Inte ganska.
-Totalt. -100 procent.
Vapnen och förolämpningarna må vara fejk, men efter sex timmar är vi helt utmattade.
Det är fortfarande en scen kvar.
När vi ser bort mot andra sidan berget känner vi smaken av frihet.
Befälhavaren ger oss instruktioner och skickar oss till vår flyktbil.
Gränsvakterna stoppar oss i sista stund
och slutet på rundturen är som slutet på dålig spagettiwestern.
Man tror att huvudpersonen klarar sig, men det gör de aldrig.
Lägg händerna bakom huvudet.
De som organiserar rundturen vill att vi ska förstå
hur svårt illegala invandrare har det.
De är väldigt hängivna ända till slutet.
Det är bra. Det måste vara autentisk.
Det är ett märkligt slags rollspel
där vi i sex galna timmar har kunnat gå in och ut ur en annan verklighet.
Ni har försökt ta er över gränsen...
Ibland var det underhållande, och jag kände mig som en statist i en B-film.
Men till slut gick budskapet hem.
För riktiga migranter är det här aldrig roligt.