Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Na církevní škole sv. Lucie jsem od nepaměti.
O tom místě se traduje mnoho příběhů.
Slyšela jsem tolik příběhů,
že už je těžké rozeznat
pravdu od mýtů.
Jeden příběh je však pravdivý.
Ve třetím patře
na konci chodby
vedle schodiště
jsou toalety.
Nikdo se tam neodváží vstoupit.
Když vejdete...
TOALETY
tam...
u poslední kabinky,
tam se oběsila.
Jmenuje se...
Erika.
Věříš mi?
Víš, jak na to?
Až napočítám do tří,
bouchneš tady rukou, jo?
Jedna...
dva...
tři!
Dávno mělo být zhasnuto.
V tichosti přemýšlejte nad svými hříchy.
Zpověď začíná zítra ráno přesně v šest.
Přijďte včas.
Lehněte si!
Zavřete oči!
Pokud nemůžete spát, modlete se.
Budete se zpovídat ze svých hříchů.
Rozumíte tomu?
Ano, sestro Alice.
Jo.
Jo, pojď se mnou na záchod.
Mich?
Pojď se mnou, prosím.
Prosím.
Další.
Připravit...
Slečno,
usmějte se do objektivu.
Tak dívky,
jděte k sobě blíž.
Ano?
Připravené?
Koukni na tohle, Pat.
Taková škoda.
Proč jsi se neusmála?
To nevadí.
Byla jsem zamyšlená.
Myslela jsem na Annu.
Je pravda, že ji našla sestra Alice?
Říkaly to sestry Luz a Costanza.
Nechápu, proč mě nenechá s tou dívkou promluvit.
Sestra Alice si poradí.
Ale...
Příliš nad tím dumáš, Pat.
Joyce.
PROSTOR PRO DŮVĚRNÁ SDĚLENÍ
Našli tě zase na střeše?
Odevzdej to.
Už je prázdná.
K čemu ti to je?
Neusnu po tom.
Neměla bys raději odpočívat?
Spíš vůbec někdy?
Měla jsem jít s Annou.
Byla by teď ještě na sv. Lucii.
Joyce,
nemůžeš za to, co se stalo Anně.
A co se jí stalo?
Viděla něco?
Nikdo o tom nemluví. Všichni mlčí.
Jenom Anna ví, co se stalo.
Nevěděla jsem, že se dá jen tak odejít.
Odešla bych už dávno.
Proč?
Každý den je stejný.
Na střeše si alespoň vyčistím hlavu.
Jako by na ničem nezáleželo.
Joyce...
ty se zase sebepoškozuješ?
Sestra Alice mě zabije.
- Musím už jít. - Joyce?
Kdykoli si sem můžeš přijít popovídat.
To je pro vás, slečno Pat.
Proč jsi tady tak smutná?
To nejsem já.
DÍVČÍ CÍRKEVNÍ ŠKOLA SV. LUCIE
TI, KDO VĚŘÍ BEZ DŮKAZU, BUDIŽ POŽEHNÁNI.
Nejvyšší soud umístění Ramona Pascuala do cely smrti.
Pascual byl přistižen při činu,
právě když matce stínal hlavu.
Zařadil se tak mezi odsouzence na smrt.
Trest smrti byl zaveden v roce 1993.
Pane Fideli.
- Slečno Consolacion. - Zdravím.
Vy ještě pracujete?
Jako obvykle.
Nemám důvod se vracet domů.
Měla byste se poohlédnout po někom...
ke komu byste se chtěla vracet.
Nepracovala byste tolik.
Dobře. Opatrujte se.
Nápodobně.
Dobrý večer, Eri.
Jak se máš?
Dočetla jsem poslední knihu z knihovny.
Už nemám, co číst.
Vyrazíme si někam, slečno Pat.
Kam bys chtěla jít?
To je jedno.
Kéž bych tak mohla odsud odejít.
Ty snad nemůžeš?
Stává se to lidem...
jako jsi ty?
Možná.
Mám jít s vámi?
Eri...
co se stalo Anně?
Viděla tě?
Nechtěla jsem.
Je mi to líto.
Všichni se mě bojí.
Vy ne?
Měla bych snad?
Můj otec...
se taky nebál.
Někdy ho ještě vídám.
Tamhle v koutě...
upřeně na mě civí.
Na nás.
Kde?
TOALETY
Eri?
Eri...
Kam to jdeme?
Proč nemůžeš odejít?
Stává se to lidem...
Ani po šestém sezení mi Eri nesdělila svůj příběh.
Potřebuje s někým mluvit.
Nechce mi říct, co se vlastně stalo.
Proč se zabila?
Kdybych znala odpověď, porozuměla bych svým studentkám.
Mohla bych je chránit.
Donutily jsme ji za trest zůstat až do noci.
Měly jsme to tušit po tom, co se stalo Anně.
Všichni známe pana Fidela.
Celý svůj život sloužil na sv. Lucii.
Byl by podle vás něčeho takového schopen?
Co se podle tebe stalo, dítě?
Nevím.
Promluvím si s dětmi.
Třeba něco vědí.
Co budeme dělat, sestro Alice?
Na jeden den byla zrušena výuka.
Dnes se modlíme a truchlíme.
Zítra...
bude výuka na sv. Lucii obnovena.
Není to moc brzy, sestro Alice?
- Volali rodiče. - Nelze jim
bránit v odchodu.
Některé dívky chtějí zůstat.
A na tom záleží.
Sestry...
Slečno Pat.
Tato škola nepochovala svěřenkyni poprvé.
V minulosti se již něco podobného stalo.
Některé z vás u toho byly.
Ale semkli jsme se
a oddali se víře.
Náš Pán nám poslal odpovědi.
Nyní však
musíme hledat cestu v modlitbě.
Sv. Lucie si udrží své místo
prestižní katolické školy v zemi.
- Nijak nás to neoslabí. - Promiňte, Otče.
Jak to můžete říci v takové situaci?
Slečno Consolacion,
mohu s vámi mluvit?
Okamžik.
Odevzdej to.
Zase budeš mít problémy.
Ještě zápalky.
Sezení ještě neskončilo, jasné?
Pojďte dál.
Jmenuji se Julian.
Vyšetřuji tento případ.
Jak vám mohu pomoci?
Znáte pana Fidela?
Už tady pracoval, když jsem nastoupila.
Zaráží mě tedy...
že něco takového udělal až teď.
Napadla mě stejná myšlenka.
Vážně bude deportován do Muntinlupy?
Ano.
Do cely smrti?
To se ještě neví.
Také máte diktafon?
Třeba se k vraždě
Clary nachomýtl ještě někdo další.
Pozeptám se studentek.
Důvěřují mi.
Dobře.
Nahrajte to. Pokud získáte informace
související s vyšetřováním,
zavolejte mi.
To je moje číslo.
Děkuji vám.
Rozhovory s mými studentkami jsou důvěrné.
Ctím jejich tajemství.
Případně se vám ozvu.
Chci vám pomoct, slečno Consolacion.
Nikoho zatím nebudu informovat.
Podle paní ředitelky je vrahem Fidel.
Děkuji vám.
Děkuji za váš čas.
Claro?
Co myslíte?
Jak staří jsou tihle motýli?
Motýli žijí jen několik měsíců.
Nevypadají mrtví.
Třeba ještě vzlétnou.
Nehýbají se...
protože jsou uvěznění.
Vím...
že si s ní přejete mluvit.
Víš, kde teď je?
K čemu vám to bude?
Kdykoli se mnou můžeš mluvit,
to přece víš.
Víte, slečno Pat, máte milý hlas.
Ne jako moje matka.
Už je to mnoho let...
Nemohu zapomenout matčin hlas...
Stále se mi vrací
a zní mi v uších.
Připomíná mi křik školních sester.
Ten vás obklopí a pohltí...
až jste úplně bezmocná.
Dokud se nepodvolíte.
Stále slyším křik sester.
I teď, když jsem...
mrtvá.
Někdo jde.
Kdo? Eri?
Na škole začnou platit nová pravidla.
Studentky smějí chodit pouze ve dvojicích.
Každé studentce bude přidělena spolužačka
jako doprovod na chodbách, na toalety
a po dobu přestávek.
Účast na hodině je nutno podepsat.
A především,
po šesté večer nebude v areálu školy nikdo přítomen.
Kdo neuposlechne, bude vyloučen z výuky...
nebo dokonce ze školy.
Ubezpečuji vás, že udělám vše potřebné
na ochranu dobré pověsti této školy.
Kristovo tělo.
Pamatujete si na dobu...
kdy jsem mohla chránit Ces
před šikanou ze strany Mary?
- Ale nic jsem neudělala. - Neviň se za to, Claro.
Kdybych někdy potřebovala pomoc, přispěchala bys mě zachránit?
Vy už jste dospělá. Umíte se o sebe postarat.
I dospělí někdy potřebují zachránit.
Dobře, slečno Pat.
Pokud budete někdy potřebovat pomoc, slibuju, že vám pomůžu.
A já slibuji, že tady budu vždy pro tebe.
Sestro Alice?
- Zdravím, Juliane. Tady Pat. - Zdravím.
Můžu si promluvit s panem Fidelem?
Pat, jde o sledovaný případ.
Ani mě s ním nenechají promluvit.
Ráda bych ho vyslechla.
A co vy? Jak se máte?
Podezřelý z uškrcení...
Ještě nic nemám.
Jako by všichni chtěli zapomenout
a jen hájit čest školy.
...ve vraždě 14leté studentky
Clary Nemenzo...
Omlouvám se.
...jejíž tělo v šest ráno našla jeptiška...
Pat? Haló?
Ještě vám zavolám.
Uděláme všechno pro to,
aby ten bastard dostal trest smrti.
Doufám, že to slyší prezident a že nám pomůže.
Zasloužíme si spravedlnost. I když ten bastard bude muset zemřít.
Fidel Cariaso, správce na škole sv. Lucie,
byl obviněn z vraždy.
Claro?
Vylekala jsem tě?
Ne...
Nedívejte se na mě.
Claro?
Claro...
Neměj strach.
Nechtěla jsem.
Kdo tě zabil, Claro?
Někdo jde.
Slečno Consolacion!
Sestro Alice...
co tady děláte?
Na to bych se měla ptát já vás.
Máme přece nová pravidla.
Po šesté večerní by tu nikdo neměl být.
A co vy?
Kontroluji, zda se tu někdo nepotuluje.
Někdo musí zastat práci pana Fidela.
Co se stalo Claře, když jste ji trestaly?
Co se tím snažíte naznačit?
Někdo té noci zemřel a obě víme, že pan Fidel ji nezabil.
Chcete-li dělat potíže...
zatímco ostatní truchlí...
nemusíte už chodit.
Mohu vám teď být prospěšná.
Děti teď nevědí, jak dál.
Budou to vědět, pokud budou poslouchat.
Prostě chci vědět, co se stalo.
Máte poslední šanci.
Zpytujte svědomí.
Jednou vás tady najdu v tuhle hodinu...
a budu nucená vás propustit, Patricie.
Rozumíte tomu?
Hleďte si své práce.
A modlete se, Patricie.
Ulevíte tak svému svědomí.
Joyce?
Joyce!
Joyce...
Pomozte nám někdo!
Slečno Pat?
Na co teď myslíte?
Asi...
na bratra.
Máte bratra?
Staršího bratra.
Nikdy o něm nemluvíte.
Už není mezi námi.
Zemřel před lety.
Co se mu stalo?
Rodiče tu noc nebyli doma.
Byli jsme s bratrem doma sami.
A potom...
Vešla jsem k němu do pokoje.
A pak...
Vybavím si ještě vůni jeho pokoje.
Otevřela jsem dveře...
Nějakou dobu už jsem to tušila...
nikdo mě neposlouchal.
Joyce.
Nemohla jsem zachránit bratra, Annu...
ani Claru.
Ale ty...
Slib mi, že to zvládneš.
Jak je jí?
Nebudeme ji zatím rozrušovat...
potřebuje hodně odpočívat.
Proč jste přišel?
Případ byl uzavřen.
Fidel zabil Claru, Pat.
Nemůžeme už nic dělat.
Pat.
Pat, počkejte.
Nechte toho.
Přestaňte.
Děvčata!
Počestnosti znovu nabudeš očistou.
Už nebreč.
Přestaň už!
Buď silná.
Zhřešila jsi ve jménu Boha. Musíš být očištěna!
Přestaň brečet!
Ďábla vypudí jen utrpení!
Nechte toho!
SVÉ DĚTI MÁ VŽDY NA PAMĚTI
ŘEDITELKA
Škola sv. Lucie existuje řadu let.
A stále funguje stejně.
Nic se tu nezměnilo.
Jsem zde již dlouho
a nikdo nikdy...
nezpochybnil naše metody.
Není správné se k nim takhle chovat.
„Nezdržujte se nápravy dítěte...
potrestáte-li je fyzicky, nezabije ho to.“
Mluvíte jen o disciplíně a děti mezitím umírají.
Dočasně vás zbavuji funkce.
Kdybyste si hleděla své práce,
nemusela se Joyce pokusit o sebevraždu.
- Sestra Alice je jen člověk. - Viní mě za Joycin pokus.
Neměla bych to říkat, ale...
sama si tím kdysi prošla.
Její studentce se stalo něco horšího.
Co se stalo?
Už je to dávno. Kolují o tom různé zvěsti.
To dítě se prý oběsilo...
někde v prostorách sv. Lucie.
Jak se jmenovala?
To už si nevybavím.
Stalo se to ještě před mým nástupem.
Pomůžeš mi?
- S čím? - Musím projít spisy sestry Alice.
Musím zjistit jméno dívky, která se oběsila.
Zřejmě to nějak souvisí s tím, co se stalo Claře.
To nemohu, Pat.
Ráda bych, ale mohlo by mě to stát místo.
Udělám to sama.
Pat!
Už jsem zbavená funkce.
Co mi ještě můžou udělat?
Počkej.
Vracíte se již do kabinetu?
Už je čas na oběd.
- Sestry jsou dole. - To je v pořádku, Otče.
- Musím ještě něco zařídit. - To počká.
Rozlomíme spolu chléb. Pojďte.
Znáte Eriku Sayco?
Co se stalo Erice?
A Claře?
Dělala jsem výchovnou poradkyni.
Tehdy směly do sv. Lucie jen sestry.
Jak může člověk pomoci někomu, kdo o pomoc nestojí?
Erika Sayco byla taková.
Uměla jsem jí nabídnout jen pomoc boží.
Ale Bůh jí byl málo.
Vzdala jste to?
Až teď si začínám uvědomovat...
že Bůh nezná všechny odpovědi.
Je mi to líto.
Tak proč do toho stále zasahujete?
Proč jim nemůžu pomoct po svém?
Poproste Eriku, ať mi odpustí.
Ať se modlí za boží odpuštění za svůj čin.
Co udělala?
Té noci tam nebyl jen pan Fidel.
Duchové s námi zůstávají záměrně.
Nikdy jsem se neodvážila zjišťovat proč.
Vedli nás k tomu tak.
Tolik jsem se snažila zamlčet pravdu...
před sv. Lucií, samotnou Clarou,
i před vámi, Patricie.
Takové zlo jen stěží dokážeme pochopit.
Některé duše jsou tak plné nenávisti,
že se chtějí na lidech jen mstít.
Už nevím, jak dál. Nemůžu vám nijak pomoci!
Nejsem jako vy.
Já to kvůli ní nevzdám.
Pat!
- Pat! - Díky, že jste přišel.
- V pořádku. - Pojďte dál.
Našel jsem, co jste hledala.
Musíte to vidět.
- Co jste našel? - O Erice nic.
Oběsila se na toaletách ve svaté Lucii.
Jiný záznam jsem nenašel.
Uzavřeli to jako sebevraždu, ale prošel jsem i spisy jejího otce,
Ernesta Sayco.
Otce Eri?
Dva roky po Eričině smrti zabil svou ženu.
Uškrtil ji v autě před sv. Lucií.
- To mi také řekla. - Kdo?
Moje studentka. Kolují o tom zvěsti.
Dostal za to elektrické křeslo.
Prý se po smrti dcery zbláznil.
Neměl ale jasný motiv.
Našel jsem jeho výpověď.
Poslouchejte.
Zabil jsem svoji ženu.
Proč jste to udělal?
Nevím. Vůbec jsem se neovládal.
Často jsme se hádali, ale nikdy tak moc.
Popadnul mě vztek.
Nic takového jsem nikdy nezažil.
Máte tady svůj diktafon?
Tohle je výpověď pana Fidela.
FIDEL: Pomoz mi, Bože, já nechtěl. ERNESTO: Tohle bych nikdy neudělal.
FIDEL: Nejsem vrah. ERNESTO: Neovládal jsem se.
FIDEL: Sevřel jsem jí krk... ERNESTO: Sevřel jsem jí krk...
FIDEL: A stále držel... ERNESTO: A stále držel...
FIDEL: Nechtěl jsem. ERNESTO: Byl jsem mimo.
FIDEL: Neovládal jsem se. ERNESTO: Nechtěl jsem.
FFIDEL: Nepatřím do vězení! ERNESTO: Nevím, co to bylo!
FIDEL: Mám rodinu!
Už musím jít.
Počkejte, kam jdete?
- Musím jít do školy. - Počkejte, půjdu s vámi.
Proč by to dělal? Zabít z ničeho nic?
Jestli to udělal, tak proč? Neměl motiv.
- Co by z toho měl? - Počkejte.
Nechápu, kam tím směřujete, Pat.
Něco mi na tom nesedí.
- Ale co? - Vůbec nic!
- Zvládnu to sama. - Počkejte, kam jdete?
- Pat! - Děkuju vám!
Eri?
Proč pláčeš?
Bolí to.
Tak moc to bolí.
Uděláme to takhle.
Půjdu dovnitř.
Ty neuvidíš mě.
Já neuvidím tebe.
Ale budeme si povídat.
Proč se sem vracíte, slečno Pat?
Chci zjistit, proč ti to udělali.
Abych věděla, jak v takových případech jednat.
Takových případech?
Případech bezpráví.
Zůstanete se mnou?
Zůstanu s tebou.
Navždy?
Navždy.
Půjdete se mnou...
i do pekla?
- Cože? - Najdete tam bratra?
Není snad sebevražda hřích?
Tak nás to učili.
Dokonce to říkala i sestra Alice.
Lidé jako já
se nikdy neměli narodit.
To neříkej, Eri.
Všichni mi to říkali.
Nemám kamarádky.
Nikdo se se mnou nechtěl kamarádit.
Ani ona.
Ona už vůbec ne.
Nikdo mi nerozuměl.
Nikdo mě neposlouchal.
Ani doma...
Matka mě ostříhala tak nakrátko...
Nevypadala jsem vůbec hezky.
Vysmívaly se mi.
Všechny.
Chtěla jsem umřít.
Bůh se prý nikdy nemýlí.
Je to jen jeho výsada.
Musíme se mu odevzdat.
On musí zůstat šťastný. I za cenu našeho utrpení.
Chtěla jsem odejít, ale nesměla jsem.
Každý musí trpět pro zbožňovaného Boha.
Všimla jsem si ale, že trpím jenom já.
Jednoho dne jsem si přísahala...
že už nebudu trpět sama.
Před Boha musíme předstoupit společně.
Rodiče si přijeli vyzvednout moje věci.
Tehdy jsem zjistila, že mám jistou moc.
Moc, kterou jsem zaživa neměla.
Zabít matku bylo snadné.
Byla slabá.
Ale otec...
byl ještě větší chudák.
Co jsi udělala?
Pořád ještě nevíte?
Na zabití Clary jsem využila pana Fidela.
Chtěla jsem mít kamarádku.
Ale když sem Clara přišla, nechtěla se přátelit.
Je stejná jako ostatní dívky.
Nechovaly se k tobě správně, Eri.
Ale tohle...
Vraždit lidi?
Ostatní mě zabíjeli postupně.
Teď už všechno víte...
Chcete být ještě se mnou?
Cože?
Samota mi nevadila.
Ale jednoho dne jste se tady objevila vy.
Přijala jste mě.
Chtěla jste, abych se přátelila s ostatními.
Ale víte, na co jsem přišla?
Nikdo mě nikdy nepochopí.
Ani lidé, jako jste vy!
Nemůžu znova žít,
ale vy lidé umíte být jako já...
Mrtví.
Nejdřív Clara...
a teď vy!
Budete utíkat stejně jako ona?
On už přichází.
Proč utíkáte, slečno Pat?
Tohle jste přece chtěla.
Už budete vědět, co všichni říkají a co si myslí.
Už se nebudete muset ptát.
Eri, nedělej to, prosím. Promluvíme si. Nechej Juliana odejít.
Už přichází.
Pomoc!
Eri!
Od té noci jsem je už nikdy nespatřila.
Eri, ani Claru.
Nevím, kam se poděly.
Na sv. Lucii je už klid...
Až příliš velký klid.
Nevím, co ještě říct...
Julianovi...
policii...
ani sestře Alici.
Nemám to komu říct.
Nikdo by mi neuvěřil.
Pokud Fidel zabil Claru,
nemůžu pro něj už nic udělat,
ani pro Eri.
UNIVERZITA NEJSVĚTĚJŠÍHO SRDCE
Joyce?
Joyce! Joyce!
Joyce!
Slečno Pa...
Slečno Pat,
pokud mě slyšíte...
Pokud mě slyšíte, pomozte mi, prosím.
Joyce!
Jsem přímo tady, Joyce.
Zůstanu tady navždy.
Překlad titulků: Barbora Piazza