EN ORIGINAL ANIMESERIE FRA NETFLIX
Hokuto?
Ja. Seiji Hokuto.
Jeg hørte, han går i denne klasse.
Jeg ved ikke, hvem det er.
Jeg ved, hvem det er.
Han har ikke været her, siden han blev overført.
Åh, ja. Det var hans navn.
Han har slet ikke været til undervisning?
Begyndte den fyr...
...at gå i skole her bare for at komme tæt på mig?
Hallo?
Shinjiro.
Jeg vil give dig navnet på et sted, hvor du skal tage hen.
Okay, men hvorfor?
Normalt ville jeg ikke bede dig om sådan noget,
men jeg kan ikke overse dette.
Nej!
Hvis nogen opdagede, at en person
med din høje position tjente masser af penge via internetsvindel,
gad jeg nok vide, hvad der ville ske dig.
Nej!
Sig ikke noget til mit firma eller familie!
Jeg sagde jo...
...at hvis du betaler mig det, jeg ønsker, giver jeg dig dette.
Hey, mand. Hvad i alverden laver du?
Jøsses.
Hvad laver du her, hr. Hayata?
Tal ikke sådan til mig.
Jeg ville ønske, en mere rimelig person var dukket op.
Hjælp mig.
Han afpresser mig.
Hvad sker der her, Hokuto?
Lad ikke den mand snyde dig, hr. Hayata.
Ved du, hvad han er?
Han er et samfundsproblem.
Der findes skurke blandt både rumvæsener og jordboere.
-Derfor bruger jeg retfærdighedens hammer. -Stop det lort!
Det er dig, som kræver penge!
Hammer, min bare!
Penge?
Men det er afpresning!
Fint nok så.
Af respekt for dig, hr. Hayata, glemmer jeg det for nu.
Men næste gang...
...vil jeg ikke være så venlig!
Hvad er der med dig, mand?
Hvilket valg har jeg?
Det kræver mange penge at være Ultraman.
Sådan her skaffer jeg penge til at kunne operere.
Men...
Det er vel ligegyldigt at sige det.
Sig dette til den fyr Ide, næste gang du ser ham.
Hvis I lukker mig ind i SSSP,
så behøver jeg ikke at gøre sådan noget.
Stop det sludder.
Selv hvis du ikke bliver en del af SSSP, skal du ikke gøre dette igen.
Tja...
...jeg tænkte nok, du ikke ville forstå,
hr. Hayata.
Blot fordi du er søn af militærpersonen Hayata,
har du arvet dine evner som Ultraman.
Hey...
Hvordan i alverden ved du det?
Hør.
Jeg prøver ikke bare at blive Ultraman for sjov.
Jeg har en grund til at gøre det.
I modsætning til dig,
som kun er Ultraman, fordi de voksne beder dig om det.
Nu skal du lade mig være i fred.
Det vil være det bedste for os begge.
Den eneste, som kan slippe afsted med...
...at være en semi-helt, er dig,
din slapsvans.
-Stop så. -Hvad?
Jeg har altså ting at gøre.
Jeg indrømmer, som du sagde,
at jeg ikke har en grund til at blive Ultraman, jeg blev bedt om det.
Men i det mindste, så længe jeg er Ultraman,
ved jeg, at jeg ikke bør opføre mig umoralskt!
Og?
Hvis du ikke kan forstå det, Hokuto,
så har du ingen ret til at være Ultraman!
Hvis du vil tale sådan til mig,
så værsgo.
Hvad?
Lad os beslutte nu, hvem af os der er bedst egnet til at være Ultraman.
Jeg skal vise dig, hvor svag halvhjertet retfærdighed...
...faktisk er.
Hvad vil du?
Kan vi tale sammen?
Ærgerligt. Du undveg mig.
Mener den fyr det alvorligt?
Hvad er der galt?
Hvis du ikke snart bliver til Ultraman,
kommer du ikke bare til skade.
Jeg har intet valg.
Hvad?
Det ser ud, som om du endelig har besluttet dig for at slås, hr. Hayata.
Jeg holder mig ikke længere tilbage.
Hey! Vent!
Jeg har alligevel aldrig ønsket at holde mig tilbage!
Så er det nok!
Hvad?
Hr. Moroboshi...
Sid du blot og kig på, fjols.
Fedt! Jeg har altid gerne villet slås mod den fyr.
Det gjorde ondt.
Pis.
Tester du mig ikke?
Er du sikker på, jeg skal dræbes?
Eller er jeg blevet opgraderet til eliminerings-status?
Det vil jeg bekræfte nu.
Stop det, hr. Moroboshi!
Du ved det jo, hr. Moroboshi!
Hokuto er et menneske!
Han er en jordbo!
Hr. Moroboshi!
Hør efter, snothvalp.
Hvis jeg beslutter, at du er egnet til eliminering,
selvom du er jordbo,
viser jeg ingen nåde.
Men det ser ikke ud til at blive nødvendigt.
Hokuto...
Men...
Var det okay at lade ham gå?
Det var mine ordrer.
Dette er Moroboshi.
Som planlagt,
vender målet hjem.
"Som planlagt"?
Okay.
Dette er ikke et fald i dragtens energicurkulering.
Problemet er indeni.
Så...
...jeg har været for hård ved den?
Du er næppe kommet hertil kun for at bekræfte dette.
Hvorfor lader du den unge mand, Seiji Hokuto,
udføre de hovedløse handlinger?
Fordi selv hvis jeg standsede ham, holder han ikke op.
Han har altid været efter,
hvem end det var, som styrtede det fly.
Selv hvis han var i fare,
endda i fare for at dø, ville han ikke standse.
Sådan en dreng er Seiji Hokuto.
Er du tilfreds med, at det er sådan?
Hvad kan jeg gøre ved det?
Det er alligevel min skyld.
Hvad med dig?
Hvorfor er du begyndt igen?
Er du seriøs omkring at konfrontere Universal Alliance Council?
Ja.
Hvis ikke,
havde jeg ikke taget denne form.
Beklager ventetiden.
Da jeg ringede, sagde de, han lige var gået fra skolen, så der går lidt tid.
Hr. Maru!
Nå, Shin. Det var hurtigt.
Jeg skyndte mig selvfølgelig, hr. Maru.
Undskyld, at jeg kommer så pludseligt.
Jeg måtte bare se dig i dag.
Men jeg havde ikke dit nummer.
Åh, det er sandt! Jeg har ikke præsenteret mig selv, vel?
Hvad snakker du om? Jeg kender dig.
Du er Rena Sayama, ikke?
Sayama er mit kunstnernavn.
Mit rigtige navn er Endo.
Jeg er Rena Endo. Jeg er en popstjerne.
-Det er godt at møde dig. -Åh, ja.
Jeg er Shinjiro Hayata. Jeg er Ultra...
Det var tæt på!
Hayata? Mener du militærpersonen Hayata?
-Ja, jeg er hans søn. -Umuligt!
Er det derfor, du arbejder her?
Ja, det kan man vel godt sige.
Så hvorfor er du kommet...
Hvad er det for en følelse, jeg har?
Hayata, er der noget galt?
Det føles som ondskab.
Knægt.
Den pige er popstjernen, som siger, at hun elsker Ultraman.
Hun nærmer sig dig kun,
fordi hun vil have oplysninger fra dig om Ultraman.
Jeg kan forestille mig, at en ung knægt
synes det er spændende at komme tæt på en popstjerne.
Jeg kan også forstå, at hvis det går godt mellem jer,
kan du få noget på den dumme.
Men hvis du lader dit begær stikke af med dig,
og fortæller hende noget, du ikke burde,
så dræber jeg dig!
Hayata?
Okay, Rena...
Skal vi gå et andet sted hen?
Hvis vi taler her, hører folk måske noget, de ikke burde.
Du har ret. Modtaget.
Jeg dræber dig!
Hvad? New York?
Korrekt.
Jeg ved ikke, hvornår jeg kan optræde igen,
så bureauets direktør bad mig rejse for at se noget nyt og for at studere.
Hvornår rejser du?
I morgen ved denne tid...
...flyver jeg over Stillehavet.
Jeg forstår. Derfor ville du se mig i dag.
Hvor længe skal du være der?
Det har jeg ikke besluttet.
Måske finder jeg et arbejde i USA.
Hvad? Så bliver du der for evigt?
Næppe! Det vil aldrig ske.
Eller, det kan jeg ikke sige med sikkerhed.
Det mener du ikke.
Og jeg ønsker at kunne være i kontakt med dig i fremtiden.
Okay. Jeg giver dig mit nummer.
Jeg håbede, du kunne give mig oplysninger om Ultraman.
Om Ultraman?
Åh, det forstår jeg.
Dette er mit nummer.
Må jeg få den et øjeblik?
Sådan der.
Har du forresten fundet ud af noget?
Har du nogle nye oplysninger om Ultraman?
Altså... Der var noget, men...
Altså...
Hayata!
Det ser slemt ud!
Det er virkelig slemt!
Faktisk, Rena, så har jeg Ultramans nummer.
-Hvad? -Jeg ringer til Ultraman nu,
så han kan redde de mænd!
Hvad? Hayata!
Du glemte din telefon!
OVERFØRSEL DRAGT: ULTRAMAN
Fedt!
Vi er i live!
-Wow! -Tak, Ultraman!
Hvordan gik det? Ultraman dukkede op, ikke?
Jo, han kom.
Han reddede arbejderne og fløj afsted igen!
Virkelig? Det var godt.
-Faktisk... -Ja?
Jeg skal gøre mig klar til i morgen, så jeg må afsted.
Så følger jeg dig til stationen.
Hayata, kan vi tale mere om det, vi talte om sidste gang?
Selvfølgelig. Fortsæt bare.
Dengang forsøgte den Ultraman, som kom,
at redde alle.
Han lyttede til mit egoistiske ønske om,
at ikke en eneste bør lide.
Egoistiske ønske?
Det er kun naturligt, at man ønsker det.
Er det...
...hvad du tror, Ultraman ville sige?
Ja.
Jeg tror... Nej, jeg er sikker på,
at den dag, jeg blev født,
forsøgte Ultraman også at redde alle.
Mig og min mor... og alle.
Derfor må jeg fortælle...
...Ultraman nu,
og Ultraman fra dengang,
om mine følelser.
Hvorfor fortæller du mig dette?
Altså...
...jeg har en fornemmelse af,
at hvis jeg fortæller dig det, så får Ultraman beskeden.
Åh, det er sandt. Her er din telefon.
Rena!
Undskyld mig!
RENA ENDO
Hallo?
Hayata.
Ja?
Tak,
fordi du lyttede til...
...mit ønske denne gang.
Forbliv altid den,
du er, okay?
Okay.
Jeg vil gøre mit bedste.
Tekster af: Julie Bager